Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Disney Natures Tiger fortæller historien om en ung huntiger,
der opfostrer sine fire unger i Indiens jungle.
Filmen viser, hvad der sker,
når ungerne forlader deres mors side
og selv drager ud for at finde territorier.
I skovreservatet, hvor de bor,
er antallet af tigre fordoblet gennem de seneste 15 år.
Og nu løber de tør for plads.
Så unge tigre må forlade de sikre reservater.
Og træde ind i en ny verden,
som de deler med mennesker.
De står over for mange udfordringer …
…men nogle tigre lærer at tilpasse sig.
Heldigvis er der folk, der prøver at hjælpe dem.
Under optagelserne til Disneynatures Tiger
arbejdede holdet sammen med en gruppe yderst dedikerede personer,
der arbejder for at finde måder, mennesker og tigre kan sameksistere på.
De er verdens mest elskede dyr.
Majestætiske …
…men flygtige.
Det er svært nok at se en tiger …
…og især at filme en.
Til Disneynatures Tiger
tilbragte kameraholdet mere end 1.500 dage i Indiens jungle
over fem år.
Deres tålmodighed betalte sig,
for de fangede nogle af de mest sjældne øjeblikke i en tigers liv.
I nogle scener går holdet utrolig langt for at få optagelserne.
Mens tigeren går ud for at drikke,
smutter holdet ind for at tjekke deres fjernkameraer.
Det er et spændingsfyldt øjeblik …
…men det er det hele værd.
Den ruller rundt som en killing.
Det er fantastisk.
Nogle af de andre dyr kan være lidt for nærgående.
Undskyld mig.
Undskyld mig, hr. Spurv.
De skjulte kameraer er kun designet til at kunne modstå tigre.
Elefantens snabel gør en ende på dette kameras liv.
Det kan nok klares med lidt tape.
To af de mange kamerafolk, der arbejder på filmen,
er de indiske filmskabere Pooja Rathod
og Kalyan Varma.
Tigre er af natur hemmelighedsfulde.
De viser sig kun, hvis de vil ses.
Tigeren er som et spøgelse i skoven.
Man ser den i et øjeblik,
og pludselig skjuler den sig fuldstændig.
På grund af dens striber dens bevægelser
kan den forsvinde meget hurtigt.
For at filme tigre skal man først finde dem.
Mange dage ser man ikke nogen.
Og man må vente på det perfekte øjeblik.
Være der med kameraet og finde en god vinkel.
Jeg tror, tigre er de sværeste dyr at filme.
Pooja og Kalyan har brugt mange dage på at filme én huntiger
og har vundet hendes tillid.
Der er en unge der, og moderen er nedenunder.
Vi kigger på en huntiger med dens unger. Lige der.
Hun har ladet os komme så tæt på, hvilket er meget usædvanligt,
for de er normalt meget hemmelighedsfulde og forsigtige, når de har unger,
der er så små som dem. De er mellem seks og otte måneder.
Ungerne leger, og hun er slet ikke generet af os.
Det er et meget spændende øjeblik.
Og det er bare dejligt at sidde her,
mens de sover lige for næsen af os?
Men tænk på, hvor meget hun arbejder.
Hun skal jage, hun skal fodre alle ungerne.
Hun er virkelig en supermor.
At se en mor med dens unger er så sjældent i det fri.
Det er et privilegium.
I to år har holdet set ungerne vokse op.
I begyndelsen er de lidt usikre på poterne.
Som ungerne vokser op, lærer de mere om livet i junglen.
De opdager, hvilke dyr de kan jage …
…og hvilke der ikke er besværet værd.
Disse unikke optagelser
er det mest intime portræt af en tigerfamilie, der nogensinde er lavet.
For Pooja og Kalyan er det sværeste at se ungerne drage væk.
Når de er 18 måneder gamle, er det på tide for dem at forlade deres mor
og finde deres egne territorier.
Som kameraperson, der filmer tigre
og følger en enkelt unge i så lang tid,
er det svært ikke at knytte sig til den.
Man ser ungen, når den er to måneder gammel,
og man ser den vokse op og blive næsten halvandet år,
og så en dag ved man, at ungen drager væk.
Det rører mig meget.
Jeg håber bare, at det går ham godt, hvor end han kommer hen.
Antallet af unge tigre på jagt efter nye territorier er stigende.
Takket være en øget beskyttelse
er der nu flere end 3.600 tigre fordelt på 54 reservater,
men pladsen er begrænset,
så en tredjedel af Indiens tigre må leve uden for de beskyttede områder.
Her finder de mindre vildt bytte, men mange nemme måltider.
Og det er skidt for landmændene.
Men der er nogle enkle ting, man kan gøre,
og der er en, der er villig til at prøve.
Dr. Bilal Habib fra Indiens Dyrelivsinstitut
er Disneynatures videnskabelige konsulent for Tiger.
Han er en af de førende tigereksperter og elsker at løse problemer.
Bilal er taget til Maharashtra i det centrale Indien,
i hjertet af Tigerland.
Her er der mange konflikter.
Meget kvæg bliver dræbt.
Og kvæget er livsvigtigt for beboerne,
for det er deres levebrød.
I dag vil Bilal afprøve sin nyeste idé,
når han da engang kommer frem.
Det er en usædvanlig tilgang
for at begrænse antallet af køer, der dræbes af tigre.
Nogle gange finder man vejen fremad ved at se sig tilbage.
Bilal og hans hold maler øjne på køernes bagdele,
mens de forsøger at undgå at blive sparket.
Forsigtig.
Gør det tydeligt med rød.
Tegn en sort plet i øjet,
så det ligner en kos runde øje.
Sådan her?
Vi har alle forskellige idéer.
Man håber, øjnene vil narre tigrene til at tro, de bliver iagttaget.
Bilal og hans hold har nu malet hundrede køers bagdele,
og det lader til at virke.
Antallet er angreb er faldet drastisk.
Der er en landsby, hvor en af tigrene var meget aktiv,
og beboerne har mistet størstedelen af kvæget til den specifikke tiger.
Da vi malede øjne på køernes bagdele, ændrede tigeren straks adfærd.
Tigeren indså nok, at kvæget nu kan se fra begge ender.
De kan både se forfra og bagfra.
Og da vi næste gang vi kom til byen,
kom alle med kvæg for at få dem malet.
De sagde: "Vær sød at male vores kvæg. Det hjælper os."
Bilal planlægger nu at udbrede sin idé til resten af Indien.
I de seneste 10 år
har Bilal også været involveret i et andet projekt,
men i en helt anden skala.
Han er taget med Disneys kameramand Kaylan
og fjernkameraeksperten Suman Raju for at se fremskridtene.
Det begyndte for 10 år siden,
da Bilal blev bedt om at løse et stort problem.
Unge tigre, der leder efter nye territorier,
har svært ved at finde vej til andre reservater,
der ofte ligger flere hundrede kilometer væk.
De møder mange udfordringer på rejsen,
men den sværeste af dem alle er …
…motorveje.
Med mere end 100 år på bagen
er NH44 Indiens ældste motorvej,
og den går gennem hele landet.
Vi har veje.
Vi har meget trafik,
der faktisk gør det umuligt
for disse dyr at rejse fra et sted til et andet.
Nogle tigre rejser tusindvis af kilometer,
men når de møder motorvejen …
…må de vende om.
Bilals løsning var enkel.
Man hæver vejen, så tigrene kan gå under den,
og derved skaber man en korridor.
Den kostede 2,5 milliarder dollars.
Det er verdens største faunapassage
med ni hævede sektioner.
Og den redder utallige tigres liv.
Når jeg står her og ser de enorme strukturer,
som vores land har bygget til tigrene,
så de kan gå fra den ene til den anden side af skoven,
bliver jeg rørt.
Kaylan og Suman har på nært hold filmet tigrene,
der bruger korridoren.
- Fantastisk, ikke? - Jo.
Mere end 200 tigre bruger nu hvert år korridoren.
Så forestil jer køretøjerne ovenover
og tigrene nedenunder dem,
og hverken chaufførerne eller tigrene ved,
at de er på samme sted på samme tid.
Så det var drømmen.
Og det er fantastisk.
- Jeg tror, hun gik ad denne sti. - Præcis samme sti.
Pooja er kommet for at hjælpe Suman med at filme en helt særlig huntiger.
- Fantastisk udsigtspost for hende. - Absolut,
og det er det bedste sted at sætte en kamerafælde op.
Det usædvanlige ved denne huntiger …
…er, at hun bor i en by.
Bhopal i det centrale Indien.
En by med 2,5 millioner indbyggere.
Som enhver anden moderne by er det en summende metropol om dagen.
Men når indbyggerne tager hjem, bevæger en anden indbygger sig ud.
I et lille stykke skov, der strækker sig ind midt i byen,
vogter en ung huntiger sit territorium.
I de syv år, hun har boet her,
har hun lært at leve side om side med mennesker.
Huntigeren er nærmest en indbygger i byen,
men hun er en usynlig indbygger.
Hun går gennem hegn, hun går på gaden, hun går på markerne,
men der er ingen, der ser hende.
Og det viser en utrolig tilpasning.
Hun er mesterlig til at undgå mennesker,
og det er fantastisk, at hun i alle de år, hun har været her,
ikke har gjort nogen noget, men bare passer sig selv.
Huntigeren bevæger sig kun rundt om natten
og vender tilbage til sin grotte, før byen vågner.
Suman har fulgt huntigeren i to år.
Hans data hjælper skovstyrelsen med at forstå, hvordan hun lever.
Suman blev draget
af tanken om at dokumentere en bytigers livsstil.
Se, jeg går bare.
Ja, sid der, så de kan tage billedet.
- Jeg går derned. - Ja.
Bhopal har et særligt sted til tigre.
I andre byer ville man aldrig se en tiger så tæt på mennesker.
Jeg synes, det er fascinerende.
En moderne by virker måske ikke som et "tigerhabitat",
men Bhopal har alt, en tiger behøver.
Den ligger ved Ratapani-reservatet,
hvor hun kan jage og skjule sig.
Der er menneskeskabte søer, så huntigeren aldrig tørster.
Og hun sover i sandstensgrotter i bakkerne over byen.
Så længe hun ikke skader nogen,
har hendes menneskelige naboer det fint med at dele deres hjem med hende.
Beboerne i Bhopal er stolte af at have tigre her.
Det er usædvanligt med rovdyr,
og alle andre steder frygter man dem,
men her er man stolte af at have hende i baghaven.
Byen elsker huntigeren og gør meget for at beskytte hende.
Skovstyrelsen har 40 ansatte, der holder øje med hende.
Hver aften lukker man vejene i hendes territorium, så hun kan færdes sikkert.
Et netværk af kameratårne følger hendes bevægelser.
Vi får tigerens lokation.
Skovfoged Alok Pathak er ansvarlig for projektet.
Ja, sæt kamerafælder der.
Jeg elsker virkelig huntigeren.
Hun er elegant, sød og smuk.
Bhopals beboere er stolte af og glade for
at have tigre i nærheden.
Lad os prøve at sætte fælden her.
Pooja og Suman sætter nu flere fjernkameraer op i hendes territorium
for at se, om huntigeren har fået unger.
Hele byen håber på en familieforøgelse.
Over hele Indien har tigrene en særlig plads i folks hjerter.
For mange i Indien
er tigeren, kaldet Waghoba, en Dev. En slags gud.
Mange tilbeder den, især på landet,
for dens styrke og kraft og det faktum, at den hersker over skoven.
Tigre har levet med mennesker i tusindvis af år.
De tilbedes, som var de kongelige,
og bliver fejret med festivaler.
Denne forbindelse betyder, at mennesker og tigre kan leve side om side.
Indien adskiller sig fra de fleste andre lande,
på grund af den tolerance befolkningen har for dyrelivet,
især tigre.
Tigre, der lever i udkanten af reservaterne, lærer at undgå mennesker.
Om dagen skjuler og hviler de sig …
Hvis de hører nogen komme, bliver de i deres skjul.
De kommer først ud ved skumringstid, når menneskerne er væk.
Tigre ser ikke mennesker som bytte.
De er faktisk bange for mennesker. Alt, der står på to ben,
er de bange for.
Men der kan ske tragiske uheld.
Når beboerne arbejder sent i skoven,
kan en ung og uerfaren tiger forveksle dem med byttedyr.
Når et menneske bukker sig,
ligner det et byttedyr for tigeren.
Næsten alle tigerrelaterede dødsfald er ulykker.
I nogle dele af Indien har det øgede antal tigre
resulteret i mange flere angreb.
Det er godt, at der kommer flere tigre.
Det er en succeshistorie for verden.
Men mange mennesker betaler en pris for det øgede antal tigre.
Det, der er på spil, er de mange års tolerance,
som folk har udvist tigrene.
Under optagelserne i udkanten af reservaterne
har Pooja og Kaylan set beboernes indsats
for at passe på både indbyggere og tigre.
Kom herhen, allesammen.
Skovstyrelsens udrykningshold
er de første, man tilkalder, når der er problemer med en tiger.
Skovvagten Shital Thakre har været i sin stilling i seks år.
I dag er hendes hold kaldt til en by, hvor der er en, der er blevet dræbt.
Når vi modtager et opkald fra landsbyen,
tager vi ud for at se, hvad der er sket.
Det er forfærdeligt, at der er en kvinde, der er blevet slået ihjel af en tiger.
Udrykningsholdet bliver sendt ind for at finde den pågældende tiger,
så den kan blive indfanget og komme i fangenskab.
Da tigeren stadig er i nærheden, er det vigtigste for Shital at beskytte beboerne.
Der er vilde dyr, der går over markerne.
Ingen bør opholde sig på markerne eller i skoven, når der er mørkt.
I dette område, i udkanten af Tadoba Nationalpark,
er antallet af tigre firedoblet på 10 år.
Det er ikke et enestående tilfælde. Det sker ofte.
Hvis der sker en ulykke,
skal vi være klar til straks at rykke ud.
Vi skal være klar 24 timer i døgnet.
Tigre er mest aktive om natten.
Shital og hendes hold afsøger området,
i håb om at presse tigeren længere væk fra byen.
Det er et farligt arbejde.
Vær opmærksom på bagenden.
De skal identificere, hvilken tiger der er tale om.
Rakesh, holdets biolog, studerer fjernkameraernes optagelser.
Seks.
Hver tiger har unikke striber.
Ved at sammenligne dem kan han se, at det er en ung hantiger kaldet P2.
Kom.
Holdets tilstedeværelse skaber tryghed for beboerne.
Det øgede antal af tigre skaber frygt.
Der er begrænset plads,
og der kommer flere problemer.
Vi må hjælpe folk til at forstå,
at tigre normalt ikke dræber mennesker.
Det er ulykker.
Vi prøver at sikre os, at det ikke sker i fremtiden.
Shital bor alene, langt hjemmefra.
I perioder som disse savner hun sin familie mere end nogensinde.
Hej.
Hvordan er dit helbred?
Alt er godt.
Kom hjem, mor har lavet sabzi.
Hvornår kommer du til landsbyen?
Ja. Jeg kommer.
- Farvel. - Farvel.
Shitals familie ønsker, at hun kommer tilbage til landsbyen,
men hun føler sig kaldet til dette arbejde.
Jeg elsker mit arbejde i skoven.
Det er, som om jeg er forbundet med junglen, dyrene og menneskerne.
Så jeg vil fortsat bo for mig selv.
Shital er stolt af at være en af de få kvinder i sin branche.
Jeg vil bede kvinder om at følge deres drømme.
Hvis de vil være skovvagter eller noget andet,
skal de gøre det.
Tilbage i landsbyen
skal Shital og hendes hold have fjernet den problematiske tiger.
Og når en tiger skal indfanges,
ringer man efter dyrlæge dr. Ravi Khobrogade.
Når han ikke indfanger tigre,
tager han sig af forældreløse dyr på sin dyreklinik.
Eksempelvis denne læbebjørneunge.
Vi må flaskefodre dem.
Lige nu opfører vi os som moderen.
Når opkaldet kommer,
må Ravi mobilisere hele sit udrykningshold.
De er blevet bedt om at bedøve problemtigeren P2
og fjerne ham fra landsbyen.
P2 bliver deres 50. tigerindfangning, hvis de kan finde ham.
Vi må tænke som en tiger.
Det har jeg lært af mit arbejde med at redde tigre.
Jeg må kende tigerens næste skridt.
Ravi og hans hold leder efter en tiger, der kaldes P2.
Han er en omvandrende nål i en gigantisk høstak.
Planen er at indfange P2 og tage ham i fangenskab,
men det bliver ikke let.
To dage senere hører Ravi, at P2 har dræbt en ko i udkanten af en gård.
De planlægger at overvåge området, i håb om at P2 kommer efter mere bytte.
Ravis assistent Ajay vil uskadeliggøre tigeren med en bedøvelsespistol.
Okay. Sådan.
Ravi og Ajay sætter til rette.
Tigeren er klog, mand,
derfor er han junglens konge.
Så vi må tænke os om for at komme et skridt foran.
Nu venter vi bare og holder øje omkring os.
Ventetiden er lang …
…og den bærer ikke frugt.
I går nat var for hård for os.
Og tigeren kom ikke.
Så lad os se.
Vi prøver igen.
Vi prøver igen og igen, så lykkes det.
En uge senere får holdet et gennembrud.
P2 er blevet set, og de skynder sig hen til stedet.
Ajay, kan du se tigeren der?
Endelig ser de P2.
De skal ramme bagenden med bedøvelsespistolen,
så de må vente, til han vender den rigtige vej.
Kan vi skyde?
Jeg kan se tigeren, men den vender mod os.
Det er for risikabelt.
Lad os ikke skyde, før vinklen er rigtig.
P2 går ind i skoven igen.
Åh gud.
De har spildt deres chance.
Men om natten fanger et fjernkamera den igen.
Holdet følger sporet.
P2 er kun 20 meter væk.
De skal bare have ham til at vende sig.
Pletskud.
Han vejer omtrent 225 kilo,
så hele holdet må hjælpes ad med at bære P2 ind i transportburet.
Det er en stor lettelse for Ravis hold.
Og et velkomment syn for landsbyens beboere.
Vi har vækket ham, og nu er han komfortabel og afslappet.
Det er en meget god tiger på omkring to og et halvt år.
Det er en ung hantiger, og det er en stor en af slagsen.
Man kan se, at beboerne er rigtig glade,
for de tror, at problemet er løst.
Beboerne kommer ud for at sende tigeren på vej.
På den tre timer lange køretur til dyreklinikken
føler Ravi sig splittet.
Jeg bliver ked af det, når jeg sætter en tiger i bur.
Da jeg så tigeren på marken, skød jeg den og sendte den i zoo.
Vores hold er kede af det,
når vi tager en tigers frihed fra den.
Dyreklinikken er bare et midlertidigt opholdssted for P2.
Ravi vil nu forsøge at skaffe den et blivende hjem i en zoo.
P2 vil aldrig vende tilbage til naturen,
men at flytte ham betyder, at beboerne stadig vil være tolerante over for tigre.
Ikke langt væk derfra, i den østlige del af Tadoba Nationalpark,
bliver nogle andre tigre også flyttet til et nyt hjem,
men af en helt anden årsag.
Bilal planlægger at agere tigrenes Kirsten Giftekniv.
Han håber at indsamle fem huntigre herfra
og introducere dem til potentielle mager.
Næsten 200 kilometer væk, i Nagzira Nationalpark,
er antallet at tigre støt stigende, men de fleste er hanner.
Hantigre har nemmere ved at komme dertil fra fjerntliggende skove.
Men uden hunner er bestanden dødsdømt.
Og Bilals plan har også en anden fordel.
Han fjerner hunnerne fra tætbefolkede områder.
Det er en win-win-situation.
Hvis det lykkes os at få mindst 5-6 hunner
fra dette sted hen til et andet område, er det godt for alle.
For tigrene og for menneskerne.
Det er en ambitiøs og visionær idé,
men først må de finde den rigtige tiger.
De leder bevidst efter en sky huntiger,
der vil undvige mennesker og deres husdyr.
Men en sky tiger er svær at fange.
Dyrlægen Ravi og hans hold står for indfangelsen.
Der er tydelige spor af tigeren …
Dette fodspor stammer fra en huntiger.
Men hun skjuler sig.
Efter flere døgns søgen
viser det sig at være sværere end som så.
Hvis de ikke kan fange den første hun,
går hele parringsprojektet i vasken, før det overhovedet er begyndt.
De er så sky.
Selv hvis de hviler sig 10 meter fra en,
er det meget svært at se dem.
Det gør det svært for os at spore og indfange hende.
Der kan gå flere måneder, før Bilals hold fanger en tiger, de kan flytte.
Pooja og Kaylan oplever endnu en konsekvens af det øgede antal tigre.
Flere tigre, der kæmper om territorier.
Denne unge tiger har forvildet sig ind på en stor hans område.
Den ældre tiger gør det klart, at den ikke er velkommen.
Sædvanligvis overgiver den ene sig,
men nogle gange kommer taberen slemt til skade.
Pooja og Kaylan har fundet en såret han.
Deres optagelser kan hjælpe med at identificere tigeren,
når de indberetter skaden.
Se til højre.
Jeg zoomer helt ind. Jeg kan se såret.
Han slikker såret.
Han halter. Åh gud.
Jeg tror, han er ret hårdt såret.
Han halter i øjeblikket, og han er hårdt såret,
så jeg er bekymret for ham, for der er mange tigre i området,
og han må kæmpe eller forlade området for at overleve.
Han slikker sårene,
men heler de ikke, er han i stor fare,
for han har kun to muligheder.
Den første er, at han ikke kan jage, så han dør af sult.
Den anden er, at han går efter nemt bytte, og det er kvæg.
Og så opstår der en konflikt mellem mennesker og tigre.
Og det ender sjældent godt for tigrene.
Skovvagterne vil nu holde øje med tigeren
og om nødvendigt bringe den til Ravis dyreklinik.
For Ravi betyder det øgede antal tigre, at der er flere unger at tage sig af.
I dag passer han en lille huntiger, der er blevet adskilt fra sin mor.
Hun er 5-6 måneder gammel.
Men da vi så hende, var hun udsultet, dehydreret og meget svag.
Derfor reddede vi hende,
og vi er leder nu efter huntigeren,
så ungen kan blive genforenet med sin mor
og blive i naturen.
Det bliver den lykkelige slutning for den lille huntiger.
Der er godt nyt for P2, den indfangne tiger.
Ravi sender ham snart til et nyt hjem.
Han skal bo i en af verdens største zoologiske haver i byen Nagpur,
hvor han skal dele bur med en huntiger.
P2.
P2, hvordan går det?
Bare rolig,
du får et stort bur og nye hunner.
Så kan du nyde livet.
Så bare rolig.
P2 er heldig.
Halvdelen af alle tigrene, der forlader de beskyttede områder, klarer den ikke.
En huntiger er fundet død og er blevet bragt til Ravis klinik.
Han bekræfter dødsårsagen og kremerer hende.
Begravelsen afspejler den respekt, man har for tigrene.
Det er en meget sort dag for os.
Fordi vi har mistet en fuldvoksen huntiger,
der er død af elektrisk stød.
Det burde ikke ske.
Elektrisk stød er den største dødsårsag for tigre.
Elektriske hegn er ofte placeret rundt om marker
for at holde hjorte og vildsvin fra at æde afgrøderne.
Men tigrene ser ikke hegnene, før det er for sent.
Én hun kan få fire unger om året.
Så det er et stort tab for de vilde tigre.
Rør.
Giv agt.
For at forebygge tigerdødsfald
må den næste generation lære at forstå dem bedre.
Shital og Rakesh besøger en skole i udkanten af Tadoba Nationalpark.
De vil dele ud af deres viden om tigre til børnene
og lære dem, hvad de skal gøre, hvis de møder en.
Har I nogensinde set en tiger?
Ja.
Hvad vil I gøre, når I ser en tiger?
Vil I løbe?
Hvis I løber, tror han, at I er et byttedyr.
Bare stå stille, og larm.
Kan I se tigeren?
Nej.
Kan I se den? Hvor er den?
Kan I se ham?
Ja.
- Hvad kan I se? - En tiger.
Stak den af?
Shital håber, at børnene vil dele sikkerhedsrådene
med deres venner og familie.
Når vi forklarer det til skolebørnene,
forklarer de det til deres forældre.
Så budskabet spreder sig.
Og konflikten mellem mennesker og dyr nedtrappes.
Timen er slut, og klassen tager ud til en nedbrudt skov
for at hjælpe med at genplante den.
Når disse planter bliver til træer,
kan vilde dyr hvile i skyggen af dem.
Elever, vil I gerne være skovvagter ligesom Shital?
Ja.
- Føles det godt at plante træerne? - Ja.
Når I går forbi disse træer, vil I huske, at I plantede dem.
Efter at have prøvet i seks måneder har Bilal endelig indfanget en huntiger.
Hun skal snart møde de ensomme hanner, der venter i Nagzira Nationalpark.
Hvis hun finder sig en mage, hjælper hun med at øge reservatets tigerbestand.
I stedet for at finde sit eget territorium
tager hun den nemme vej og får et lift.
NAWEGAON-NAGZIRA TIGERRESERVAT PITEZARI INDGANG
I Nagzira vil hun få meget plads
og gode chancer for at møde en mage.
Vi skal bruge 5-6 personer. Vi har ingen tid at spilde.
Huntigeren er blevet bedøvet,
så Bilal og dyrlægeholdet kan undersøge hendes helbred
og give hende et GPS-halsbånd på, før hun bliver sluppet løs.
Halsbåndet giver Bilal mulighed for at følge huntigerens færden,
når hun begynder at udforske sit nye territorium.
Hun skal have den på i et år,
før man sender et signal, og den falder af af sig selv.
Dyrlægen Ravi står klar til at tjekke huntigerens tilstand
og sørge for, at hun er klar til at blive sluppet løs.
De måler og vejer hende
og tilføjer dataene til den voksende tigerdatabase.
Hun er ung. Det ser man på hendes tænder.
De er kridhvide med meget små furer,
hvilket indikerer, at hun er cirka to år gammel.
Så hun har faktisk alderen til
at tage ud og finde et nyt territorium
og en mage og opfostre sine egne unger.
Det er det første af den slags projekter i Indien,
og det tiltrækker meget opmærksomhed.
Tigeren bliver sluppet løs af statens skovminister.
I dag er den sidste dag. Vi kan kalde det hendes bryllupsdag.
Alle folk er glade.
For vi skal introducere en huntiger i et område fuld af hanner.
Dette øjeblik er kulminationen på fem års planlægning.
Om ti minutter er hun en fri tiger.
Det er tid til at slippe huntigeren løs i dens nye hjem.
Endelig gjorde vi det.
Hun virkede glad, da hun kom ud af buret,
for hun skal ud i naturen.
Dette er et paradis for hende.
Måske får hun små søde tigerunger, som hun kan glæde sig over.
Dette sted er fuld af håb for hende, da hun har gode chancer for at parre sig,
finde sit eget territorium og få nogle unger.
Finde sit eget hjem.
Det er en skøn følelse, men arbejdet begynder i morgen,
når hun skal udforske et nyt territorium, hvor hun aldrig har været før.
I de næste par måneder vil Bilal og hans hold følge tigeren døgnet rundt.
Ved hjælp af signaler fra halsbåndet følger de hendes færd på jorden
og også fra oven,
og de kortlægger alle hendes bevægelser.
Huntigeren har fundet sig godt til rette.
Hun er ikke gået ind til byerne.
Og hun har fået selskab.
Der er nu gået fire måneder, og hunnen klarer sig godt.
Hun har fundet sit territorium.
Hun er blevet set med hannen flere gange.
Så vi håber, de også har parret sig et par gange.
Og vi håber, at hun snart føder
og sætter små tigerunger i verden her.
Så langt så godt.
Flytningen er en succes.
I det næste års tid
vil fire andre huntigre blive sat ud her
for at hjælpe med at øge bestanden.
Det er en drøm, der er gået i opfyldelse.
Og vi kan fortsætte med at følge disse tigre i Nagzira
og se, hvordan bestanden klarer sig i de næste 5-10 år.
Ravi er taget hen for at se til P2 i dens nye hjem i Gorewada Zoo,
der er en af de største i verden.
P2 har nu et kæmpestort indhegnet område
og får snart selskab af en ny hun.
Det er en rigtig god morgen,
for jeg er glad for at se P2.
At have 240.000 kvadratmeter er rigtig godt for en tiger.
P2 har en ny rolle
som ambassadør for tigrene.
Alle kan besøge ham.
Og alle kan lære ham at kende.
Hvis man ser tigeren, glemmer man den aldrig.
For den er så smuk og majestætisk.
P2 kommer aldrig tilbage i det fri,
men han kan inspirere den næste generation
til at gå op i tigrenes fremtid.
Pooja og Kaylan vil også inspirere folk til at se tigrene på en anden måde.
De besøger en by tæt på Tadoba Tigerreservat.
Der er mange, der misforstår tigrene.
De tror, at alle tigre spiser mennesker, og at de vil skade dem.
Pooja og Kaylan har lavet en kortfilm,
som de nu vil vise for første gang.
Flere end 300 publikummer er mødt op til fremvisningen,
inklusive skovvagten Shital og hendes hold.
Hallo.
- Hallo. - Hallo.
Hej, mit navn er Pooja.
Og jeg vil vise jer en kortfilm om tigre.
Denne film vil overbringe en besked fra tigeren.
Vil I se denne historie?
Ja!
- Okay. - Okay, lad os begynde.
Historien fortælles på det lokale sprog, Marathi,
fra tigerens synsvinkel.
Dagene går, og vi vokser os større og stærkere.
For landsbyboerne
er det første gang, de får indblik i tigerens familieliv.
Vi er klar til at følge moderens eventyr.
Filmen viser, hvordan ungerne vokser op i deres junglehjem,
og hvilke udfordringer de står over for.
Filmen giver også landsbyboerne tips til, hvordan de færdes sikkert i skoven.
Hvis I skal ind i skoven, skal I gå i flok og larme,
for når jeg ved, I er der, kan jeg undgå jer.
Jeg er virkelig overvældet.
Jeg kan se, hvor opslugte publikum var.
De, der kom for at se filmen, står over for nogle problemer.
De har interaktioner med tigre på daglig basis.
Hvis denne film bare kan redde ét liv, har vi gjort vores arbejde.
Tak, fordi I kom.
Vi ses snart. Tak.
Og budskabet spreder sig.
Nogle steder skaber den nye indstilling til tigrene overraskende muligheder.
Bilal er på vej til landsbyen Alijanja.
Sameksistens er kun muligt, hvis det er økonomisk gavnligt
for de lokale,
der deler deres natur med disse store rovdyr.
I stedet for at bekæmpe det lokale dyreliv
omfavner dette samfund det.
I det første naturgenopretningsprojekt af sin slags i Indien
betales landmændene for at holde kvæget fra engene.
Dette tiltrækker vilde dyr,
hvilket tiltrækker tigre,
der så tiltrækker turister.
Der er fire huntigre i vores zone.
Og de har alle sammen unger.
Og deres far hedder Chota Matka, hantigeren.
Den lokale guide Arvind lever nu af
at tage turister med på gåture i landskabet.
TADOBA STJERNEGUIDE
Isfugl!
Denne lille eco-lodge skaber også jobs til de lokale.
Vi får en god indtjening, og byens familier er glade.
Vi vil ikke beskadige skoven,
og fremover vil vi bevare skoven, fordi den er vores levebrød.
Bilal har hjulpet til, siden projektet begyndte i 2015.
Han nød at se, hvordan de lokales indstilling til dyrelivet ændrede sig.
Forestil jer, da dette ikke var et beskyttet område.
Landmændene prøvede at beskytte jorden fra hjorte, der spiste afgrøderne.
Så de blev anset som skadedyr.
I dag ønsker landmændene at se hjorte på deres marker,
for det tjener de på.
Således har landskabet forvandlet et skadedyr til en ressource.
Jo flere hjorte,
desto flere tigre.
I denne landsby glæder man sig over den øgede tigerbestand.
Nå tigerbestanden øges, kommer der flere turister.
Hvilket gavner os.
Nu tjener vi godt.
Dette er det første eksempel på naturgenopretning af landbrugsjord
tæt på et beskyttet område i Indien.
Så hvis dette lykkes,
kan der kommer hundredvis af naturbeskyttede områder i Indien.
I Bhopal, hvor bytigrene bor,
tjekker Pooja og Suman deres fjernkameraer.
De kommer først efter solnedgang.
De håber at se de første billeder af hendes unger.
Lad os se.
Ja.
- Åh gud. - Åh, der er moderen.
Efterfulgt af ungerne.
Den første unge kommer ud.
Hold da op.
Den urbane huntiger har fire unger, der nu er fem måneder gamle.
Åh gud, den ene efter den anden.
De stikker alle sammen deres hoved gennem hegnet.
Hun pressede sig bare igennem. Nej, hun er for stor.
Hvor er det sødt.
Hun lærer dem at gå gennem hegnet.
Er det ikke fint?
Og de lærer så hurtigt.
De ser ret sunde ud.
Ja, meget sunde.
Sikke en fin optagelse, vi fik.
Bhopals huntiger opfostrer den næste generation af bytigre.
De lærer nu, hvordan de skal begå sig i byen.
Hun opfostrer fire unger,
og hun viser dem faktisk sit territorium,
hun viser dem, hvor de kan jage,
hvor de kan finde vand.
Den lærer ungerne at bevæge sig i landskabet,
at forblive skjulte og ikke vise sig for mennesker,
hvordan de skal overleve i byen.
Sikke en god mor, den er.
Og det er ikke kun tigre, fjernkameraerne opfanger.
Bhopal har alle mulige slags hemmelige beboere.
Nogle naboer er irriterende
og mangler respekt for andres privatliv.
Om natten er alle dyrene ude,
men de skal finde hjem før solopgang.
Du må hellere følge med din mor.
Nogle er nysgerrige af natur …
…især tigerungerne.
Ups.
Ungerne vil fortsat lære af deres mor,
indtil de må finde deres egne territorier.
En dag vil de vise deres egne unger, hvordan man overlever tæt på en by,
og denne viden vil gå i arv gennem generationer.
Jeg føler, at det er det, Indien får brug for i fremtiden.
Tigre, der har vænnet sig til at bo tæt på mennesker.
Og hun viser os, hvordan tigre kan det.
Hun er håbet for fremtiden.
Efter fem års optagelser
er det tid til, at Disneynatures hold pakker sammen og rejser hjem.
De rejser hjem med en viden om, at Indiens tigerbestand vokser.
Som de bevæger sig ind i byområderne,
viser nogle af tigrene, hvordan de kan trives blandt mennesker.
Det er en udfordring.
Og de klarer det smukt.
De lever i bedste velgående side om side med mennesker.
Og befolkningen spiller også en rolle
i at sørge for, at dette unikke forhold består.
Jeg tror, at der i menneskers hjerter altid vil være plads til
at leve med tigrene.
Til at dele landskabet med disse storslåede rovdyr.
Tekster af: Anne-Li Therese Wallmann