Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Tigrul, de Disneynature, relatează povestea unei tigroaice tinere
care își crește cei patru pui într-o junglă din India.
În film, vedem ce se întâmplă
când acei pui se despart de mama lor
și pleacă în căutarea habitatelor proprii.
În rezervația naturală în care trăiesc,
populația de tigri s-a dublat în ultimii 15 ani.
Iar acum, spațiul disponibil nu mai este suficient.
Așadar, tigrii tineri sunt nevoiți să părăsească siguranța acestor sanctuare.
Și să intre într-o lume nouă,
împărțită cu oamenii.
Se confruntă cu multe provocări…
dar unii tigri învață să se adapteze.
Din fericire, există oameni care încearcă să îi ajute.
În timpul filmărilor pentru Tigrul de Disneynature,
echipa a colaborat cu un grup de oameni excepțional de dedicați,
în căutarea modalităților în care oameni și tigrii pot conviețui.
Tigrul: ÎN SPATELE culiselor
Sunt cele mai adorate animale pe lume.
Impunătoare…
dar timide.
Tigrii sunt greu de observat,
și sunt și mai greu de filmat.
Pentru Tigrul de Disneynature,
echipa de filmare a petrecut peste 1.500 de zile în jungla din India,
filmările durând mai mult de cinci ani.
A meritat răbdarea,
au înregistrat momente deosebite din viețile tigrilor.
Pentru a filma unele scene, echipa a depus eforturi extraordinare.
Cât timp tigrul e plecat să bea apă,
echipa intră să verifice camerele ascunse.
Este un moment tensionat…
dar merită efortul.
Se rostogolește ca o pisicuță.
Este extraordinar.
Mai sunt și alte animale, unele mult prea prietenoase.
Scuze!
Scuze, domnule Coțofană!
Camerele ascunse sunt rezistente doar la tigrii.
Acestei camere i-a sunat trompa.
Da, puțină bandă adezivă și e ca nouă.
Doi oameni dintre cei mulți care au participat la filmări
sunt cineaștii indieni Pooja Rathod și Kalyan Varma.
Tigrii au o fire secretoasă.
Se arată numai când vor ei să fie văzuți.
Tigrul e aidoma unei fantome în pădure.
În clipa asta, îl vezi,
iar în următoarea, e complet camuflat.
Datorită dungilor și a mișcării sale,
dispare cât ai clipi.
Ca să poți filma tigri, mai întâi trebuie să-i găsești.
Uneori multe zile la rând, nu vezi niciun tigru.
Și trebuie să aștepți acel moment perfect,
să stai acolo, cu camera pornită și ținută într-un anumit unghi.
Sunt convins că tigrii sunt specia cel mai greu de filmat pe lume.
Pooja și Kalyan au petrecut multe zile filmând o singură tigroaică
și i-au câștigat încrederea.
E un pui acolo, iar mama e dedesubt.
Tocmai urmărim o tigroaică cu puii săi acolo.
Ne-a lăsat să ne apropiem, ceva foarte neobișnuit pentru o tigroaică,
dat fiind că în general sunt discrete și foarte precaute când au pui
atât de mici. Au între șase și opt luni.
Puii se joacă, iar pe ea n-o deranjează deloc prezența noastră
E un moment emoționant.
E minunat să putem sta aici
cât timp ei dorm chiar în fața noastră, nu?
Dar imaginați-vă cât de mult muncește mama.
Trebuie să iasă la vânătoare, să-și poată hrăni puii.
Chiar că e o super-mămică!
Foarte rar putem vedea o mamă cu pui în sălbăticie, mai ales de aproape.
Este un privilegiu adevărat.
Timp de doi ani, echipa a urmărit puii cum creșteau chiar sub privirea lor.
La început, nu stau prea stabil pe lăbuțe.
Pe măsură ce cresc, puii învață cum e viața în junglă.
Descoperă care sunt animalele bune de prins…
și care nu merită efortul.
Această filmare unică
oferă cel mai tandru portret cu o familie de tigri realizat vreodată.
Pentru Pooja și Kalyan, momentul cel mai crunt e când puii pleacă.
La 18 luni, e timpul să plece de lângă mama lor
și să-și găsească propriul teritoriu.
Stând în spatele camerei, filmând tigri
și urmând un pui anume timp atât de îndelungat,
e greu să nu te atașezi de acel animal.
Vezi puiul când are două luni,
apoi îi urmărești dezvoltarea până la vârsta de un an și jumătate,
știind că într-o bună zi, puiul va pleca.
Mă copleșesc sentimentele.
Sper să se descurce, oriunde ajunge.
Numărul tigrilor tineri în căutare de habitat nou este în creștere.
Mulțumită protecției sporite,
acum există peste 3.600 de tigri în 54 de rezervații,
dar spațiul disponibil este limitat.
O treime din tigrii din India sunt nevoiți să trăiască în afara zonelor protejate.
Acolo, ei găsesc mai puțină pradă, dar mai multe mese ușor de obținut.
Iar acest lucru nu le convine fermierilor.
Există însă măsuri simple ce pot fi folositoare,
și există cineva dispus să le încerce.
Dr. Bilal Habib, de la Wildlife Institute of India,
este consultantul științific pentru Tigrul de Disneynature.
Este printre cei mai de seamă specialiști de tigri și e pasionat de provocări.
Bilal a venit în Maharashtra, în India centrală,
în inima ținutului tigrilor.
Sunt multe conflicte în regiune.
Multe bovine sunt ucise.
Bovine care sunt esențiale pentru localnici,
din ele trăiesc.
Astăzi, Bilal testează o idee nouă a sa,
dacă reușește să ajungă la destinație.
E o abordare neobișnuită,
având ca scop să reducă numărul vacilor luate de tigri.
Uneori, poți găsi drumul înainte doar privind în spate.
Bilal și echipa sa desenează ochi pe crupa vacilor
și încearcă să se ferească de copite.
Atenție!
Aveți grijă!
Folosiți roșu, ca să fie colorat!
Desenați un punct negru în interior,
ca să arate ca ochiul rotund al unei vaci.
Așa?
Nu le desenăm cu toții la fel.
Ei speră că ochii îi vor face pe tigri să creadă că sunt urmăriți.
Bilal și echipa sa au desenat ochi pe sute de vaci
și metoda pare să funcționeze.
Numărul de atacuri a scăzut considerabil.
Într-unul dintre sate, un tigru era deosebit de activ,
majoritatea vacilor localnicilor fiind luate de acel singur tigru.
După ce am desenat ochi pe vaci, tigrul s-a răzgândit.
Probabil credea că există vaci care au ochi și în spate.
care văd și în față, și în spate.
La următoarea noastră vizită în acel sat,
toată lumea și-a adus vacile la vopsit.
Spuneau: „Vă rugăm, vopsiți-ne bovinele! E folositor. Ne ajută.”
Planul lui Bilal e să facă publică ideea peste tot în India.
De 10 ani încoace,
Bilal participă și la un alt proiect,
de proporții mult mai mari.
El vine cu cameramanul Disney, Kalyan
și cu specialistul de camere Suman Raju, să vadă cum evoluează proiectul.
Totul a început cu un deceniu în urmă,
când Bilal a fost chemat să rezolve o problemă gravă.
Tigrii tineri, în căutare de noi habitate,
întâmpină dificultăți când sunt nevoiți să se deplaseze între rezervații,
deseori aflate la sute de kilometri una de alta.
Acești tigrii pot da de multe obstacole în timpul călătoriei.
Dar există o barieră mai crâncenă decât oricare alta:
autostrăzile.
Construită cu peste o sută de ani în urmă,
NH44 este cea mai veche autostradă din India
și leagă un capăt al țării de celălalt.
Sunt șosele.
Este aglomerație mare,
ceea ce nu permite
acestor animale să se deplaseze.
Unii tigri parcurg mii de kilometri,
dar, când ajung la autostradă…
sunt nevoiți să se întoarcă.
Soluția propusă de Bilal a fost simplă:
șoseaua să fie elevată, ca tigri să poată trece dedesubt,
creând un coridor pentru animale sălbatice.
A costat 2,5 miliarde de dolari
și e cel mai mare ecoduct pentru animale sălbatice din lume,
cu nouă tronsoane elevate.
Salvează viețile a nenumărați tigri.
Când stau acolo și privesc acele structuri imense
construite de țara noastră pentru tigri
ca să poată trece dintr-o parte a pădurii în cealaltă,
chiar mă copleșesc sentimentele.
Kaylan și Suman au realizat multe cadre apropiate cu tigri
care foloseau pasajul.
- Uimitor, așa-i? - Da.
Tigrii traversează pasajul de peste 200 de ori pe an.
Imaginați-vă, mașinile circulă pe sus,
tigrii se deplasează sub șoseaua cu acele mașini
și nici camionagii, nici tigri nu știu
că se află în același loc, în același timp.
Este împlinirea unui vis. Și este un lucru uimitor.
- Cred că și ea a trecut pe aici. - Chiar pe cărarea asta.
Pooja a venit să-l ajute pe Suman să filmeze o tigroaică deosebită.
- Un punct de observație grozav pentru ea. - Categoric,
și este și locul cel mai potrivit pentru montarea camerei.
Ceea ce face această tigroaică atât de deosebită…
este faptul că trăiește la oraș.
Bhopal, în India Centrală.
Un oraș cu 2,5 milioane de locuitori.
Ca orice oraș modern, în timpul zilei este un metropolis aglomerat.
Când însă majoritatea localnicilor ajung acasă, există unul care tocmai iese.
Într-un petic de pădure ce se întinde până în mijlocul orașului,
o tigroaică tânără e în patrulă pe teritoriul său.
În cei șapte ani de când trăiește acolo,
a învățat cum să trăiască alături de oameni.
Această tigroaică este un localnic al orașului,
un localnic invizibil.
Ea sare peste garduri, se plimbă de-a lungul șoselelor, intră la ferme,
dar n-o vede niciodată nimeni.
Un lucru ce dovedește adaptabilitatea sa incredibilă.
A perfecționat aptitudinea de a evita oamenii,
iar ceea ce e uimitor este că în toți anii de când locuiește aici,
nu i-a făcut rău nimănui și își vede de viața ei.
Tigroaica iese din ascunziș doar pe timp de noapte
și se întoarce în bârlogul său înainte ca orașul să se trezească.
Suman urmărește această tigroaică de doi ani.
Cu datele culese, direcția silvică poate înțelege mai bine viața ei.
Pe Suman l-a adus aici
ideea de a putea documenta stilul de viață al unui tigru de la oraș.
Tu stai, eu am să fac câțiva pași.
Du-te acolo, ca să putem face poza.
- Am să cobor până aici. - Bine.
În Bhopal, există un loc special pentru tigru.
În alte orașe nu vezi tigri plimbându-se atât de aproape de oameni.
Treaba asta mă fascinează.
Orașele moderne nu par „habitate pentru tigri”,
dar Bhopal are tot ce are nevoie un tigru.
Este situat aproape de Rezervația Naturală Ratapani,
unde ea poate să vâneze și să se adăpostească.
Există baraje artificiale, deci tigroaica nu va suferi de sete.
Și doarme în grote din piatră de nisip în dealurile deasupra orașului.
Atâta vreme cât nu face rău nimănui,
vecinii săi umani împart cu bucurie orașul lor cu tigroaica.
Cred că localnicii din Bhopal sunt mândri că aici trăiesc tigri.
Este neobișnuit, fiindcă sunt prădători
și, în alte locuri, oamenii se tem de tigri,
dar aici, oamenii sunt mândri dacă ea le vizitează curțile.
Orașul iubește tigroaica și se iau măsuri pentru a o proteja.
Direcția silvică are 40 de angajați care se ocupă de ea.
Seara, drumurile sunt închise în zonele frecventate de ea, ca să fie în siguranță.
O rețea de camere de supraveghere îi urmăresc fiecare mișcare.
Acum vedem locația tigrului.
Operațiunea e condusă de ofițerul diviziei forestiere, Alok Pathak.
Da, vă rog, montați camerele acolo.
O iubesc pe tigroaica asta din suflet.
E foarte gingașă, drăguță, frumoasă, pot să spun.
Localnicii din Bhopal sunt foarte mândri și foarte bucuroși
să aibă tigri în apropiere.
Cred că vom încerca să montăm camera aici.
Pooja și Suman montează camere speciale pe teritoriul tigroaicei,
ca să vadă dacă are pui.
Întregul oraș speră să audă pași de lăbuțe mici.
În India, tigrul ocupă un loc special în inimile oamenilor.
Pentru mulți indieni,
tigrul, numit și wagoba, este Dev, adică o divinitate.
Mulți îl venerează, mai ales în regiunile rurale,
pentru forța și puterea sa și fiindcă este stăpânul pădurii.
Tigrii trăiesc alături de oameni de mii de ani.
Sunt venerați ca niște regi
și sărbătoriți cu festivaluri.
Prin legătura asta, oamenii și tigrii pot trăi unul lângă altul.
Cred că India se deosebește de alte țări din lume
prin toleranța localnicilor față de animalele sălbatice,
mai ales față de tigri.
Tigrii care trăiesc la marginile rezervațiilor învață să evite oamenii.
În timpul zilei, se odihnesc departe de ochii lumii.
Dacă aud că vine cineva, rămân ascunși.
Ies numai la asfințit, după ce oamenii pleacă.
Pentru tigri, oamenii nu constituie pradă.
De fapt, se tem de oameni, de ființele care umble în două picioare,
se tem de ei.
Dar câteodată se mai întâmplă accidente tragice.
Când sătenii lucrează până târziu în pădure,
s-ar putea ca un tigru tânăr, fără experiență, să-i confunde cu prada.
Când un om stă ghemuit,
pentru tigru, acesta arată ca un exemplar dintr-o specie de pradă.
Aproape toate decesele cauzate de tigri sunt accidente.
În unele părți ale Indiei, creșterea populației de tigri
cauzează o creștere dramatică în numărul atacurilor.
Faptul că populația de tigri crește e un lucru bun.
Înseamnă că eforturile de conservare au succes.
Însă mulți oameni plătesc prețul creșterii populației de tigri.
Miza este toleranța de durată
demonstrată de oameni față de acești tigri.
În decursul filmărilor în rezervațiile de tigri,
Pooja și Kalyan au fost martorii eforturilor celor
care lucrează pentru siguranța sătenilor și tigrilor.
Adunați-vă, vă rog!
Serviciul de urgență a direcției silvice
este anunțat primul în caz de probleme cu un tigru.
Doamna pădurar Shital Thakre ocupă postul de șase ani.
Azi, echipa ei a fost chemată într-un sat unde o persoană a fost ucisă.
Când ne intră un apel dintr-un sat,
mergem la fața locului să vedem ce s-a întâmplat.
Ne pare foarte rău că o femeie a fost ucisă de un tigru.
Echipa de urgență este trimisă să identifice tigrul în cauză,
ca apoi animalul să poată fi prins și transportat la un centru.
Tigrul fiind în zonă, siguranța oamenilor are întâietate pentru Shital.
Prin ferme, umblă animale sălbatice.
Nimeni să nu stea la ferme până târziu și să nu meargă în pădure.
În zona aceasta, la marginea Parcului Național Tadoba,
populația de tigri a crescut de patru ori în ultimii 10 ani.
Acesta nu este un incident izolat. Se întâmplă des.
Dacă are loc un incident undeva,
trebuie să ne pregătim și să ne deplasăm la fața locului imediat.
Trebuie să fim cu ochii-n patru nonstop.
Tigrul este cel mai activ pe timp de noapte.
Shital și echipa sa străbat zona în noaptea aceea,
sperând să-l alunge pe tigru din apropierea satului.
E o operațiune periculoasă.
Mare atenție în spate!
Trebuie să identifice tigrul în cauză.
Rakesh, biologul din echipă, studiază imaginile camerelor ascunse.
Șase.
Fiecare tigru are un model unic de dungi.
Conform imaginilor, este vorba de un tigru tânăr numit P2.
Să mergem!
Prezența echipei în timpul nopții îi liniștește pe săteni.
Numărul tot mai mare de tigri stârnește frică.
Spațiul este limitat,
iar problemele se vor înmulți în viitor.
Trebuie să-i ajutăm pe oameni să înțeleagă că, în mod normal, tigrii nu ucid oameni.
Astea sunt doar accidente.
Vom face tot ce putem să nu se mai întâmple.
Shital trăiește singură, departe de casa părintească.
În situațiile astea, o copleșește dorul de familie.
Salut!
Spune-mi, cum stai cu sănătatea?
Totul e bine.
Vino acasă. Mama a făcut sabzi.
Când vii în sat?
Da, am să vin.
- Pa! - Pa!
Familia vrea ca Shital să se întoarcă în sat,
dar pentru ea, slujba sa înseamnă vocație.
Îmi iubesc slujba ca pădurar,
îmi place că am contact cu jungla, cu animalele și cu oamenii.
Așa că, deocamdată, voi trăi singură în continuare.
Shital este mândră că este printre puținele femei în profesia asta.
Vreau să le spun femeilor să-și urmeze visurile.
Dacă vor să devină pădurari sau orice altceva,
trebuie să încerce.
În sat,
se fac presiuni asupra lui Shital și echipei sale să înlăture tigrul făptaș.
Iar când un tigru trebuie prins,
omul potrivit este veterinarul specialist de animale sălbatice, Dr. Ravi Khobrogade.
Când nu prinde tigri,
Ravi se ocupă de animale orfane la centrul său de reabilitare,
cum este acest pui de urs buzat.
Trebuie să-l hrănim cu biberonul.
Acum noi suntem mama lui.
Când primește apelul,
Ravi trebuie să-și mobilizeze echipa de situații de urgență.
Au fost chemați să tranchilizeze tigrul-problemă numit P2
și să-l ia din sat.
P2 va fi al 50-lea tigru prins de ei, dacă reușesc să-l găsească.
Trebuie să gândim ca un tigru.
Asta e lecția cea mare pe care am învățat-o salvând tigri.
Trebuie să anticipez următorul pas al tigrului.
Ravi și echipa sa caută un singur tigru, cunoscut ca P2.
Parcă ar fi un ac mobil într-un car cu fân imens.
Planul este să-l prindă pe P2 și să-l ducă la un centru specializat,
dar nu va fi ușor.
Cu două zile mai târziu, Ravi află că P2 a ucis o vacă la o fermă.
Planul este să stea la pândă acolo, sperând că P2 se va întoarce pentru hrană.
Asistentul lui Ravi, Ajay, va tranchiliza tigrul cu o armă.
Bine. Gata.
Ravi și Ajay se pregătesc pentru noapte.
Tigrul e întotdeauna deștept, de aceea e regele junglei.
Deci noi trebuie să fim și mai deștepți.
Acum doar așteptăm și suntem atenți.
Au așteptat mult…
dar în zadar.
Noaptea trecută a fost grea.
Tigrul n-a venit.
Vom vedea. Vom încerca din nou.
Încercăm iar și iar, apoi reușim.
După o săptămână, echipa ia o pauză.
P2 a fost văzut, iar echipa se deplasează la fața locului.
Ajay, vezi tigrul acolo?
În sfârșit, îl zăresc pe P2 pentru prima oară.
Trebuie să țintească partea dorsală,
deci sunt nevoiți să aștepte ca animalul să stea în poziția potrivită.
Putem trage?
Îl văd pe tigru, dar e cu capul către noi.
E riscant să trag.
Să nu tragem până când nu stă în poziția potrivită.
P2 dispare în pădure.
Doamne!
Au ratat șansa.
Dar în timpul nopții, una dintre camere a înregistrat o imagine proaspătă.
Echipa urmărește pista.
P2 este la nici 20 de metri.
Trebuie doar să se întoarcă.
Punct ochit, punct lovit!
Tigrul cântărește în jur de 220 kg.
E nevoie de toți din echipă să-l pună pe P2 în cușca de transport.
E o mare ușurare pentru echipa lui Ravi.
Și o priveliște îmbucurătoare pentru săteni.
L-am trezit, și acum e bine, relaxat.
E un tigru frumos, are în jur de doi ani și jumătate,
e aproape adult, e mascul, și încă unul masiv.
Puteți vedea sătenii, sunt foarte fericiți,
fiindcă cred că problema s-a rezolvat.
Comunitatea iese să-și ia rămas-bun de la tigru.
În timpul călătoriei de trei ore către centrul de reabilitare,
Ravi se simte contrariat.
Îmi pare foarte rău, ori de câte ori pun un tigru în cușcă.
L-am zărit pe tigru pe câmp, l-am tranchilizat, apoi îl trimit la zoo.
De fiecare dată, echipa se întristează
fiindcă am pus capăt libertății acelei ființe.
Centrul de reabilitare este doar un cămin provizoriu pentru P2.
Acum Ravi va începe să caute un loc definitiv la o grădină zoologică.
P2 nu se va mai întoarce niciodată în sălbăticie,
dar așa, localnicii nu-și vor pierde toleranța față de tigri.
Nu departe, la marginea de est a Parcului Național Tadoba,
sunt alți tigri care urmează să fie mutați într-un loc nou,
dar din motive complet diferite.
Planul lui Bilal este să joace rolul pețitorului pentru tigrii.
Speră să poată aduna cinci femele de aici
și să le facă cunoștință cu masculi.
La 200 km, spre nord, în Parcul Național Nagzira,
populația de tigri este în creștere, dar majoritatea sunt masculi.
Tigrii masculi vin mai ușor decât femelele din pădurile îndepărtate.
Fără femele însă, popularea va eșua.
Planul lui Bilan mai are un avantaj:
va muta tigroaice dintr-o regiune în care sunt mulți oameni.
Situația e reciproc avantajoasă.
Dacă reușim să luăm cel puțin cinci, șase femele
din regiunea asta și să le ducem dincolo, va fi un lucru benefic pentru toată lumea,
pentru conservare, pentru tigri și pentru oameni.
Este o idee ambițioasă, vizionară,
dar, înainte de toate, trebuie să găsească tigrul potrivit.
Caută în mod intenționat o tigroaică timidă,
una care nu se va apropia de oameni și de animalele lor.
Un tigru timid însă e greu de prins.
Veterinarul Ravi și echipa sa sunt pregătiți de captură.
Până aici…
Urmele indică o tigroaică…
Aici e locul unde tigrul…
Pe aici a trecut o femelă.
…dar stă ascunsă.
După zile și nopți întregi de căutare,
treaba pare mai dificilă decât credeau.
Dacă nu pot prinde prima femelă,
întregul proiect de lipeală va eșua încă în fașă.
Sunt foarte timide.
Chiar și dacă se odihnesc la 10 metri de tine,
sunt foarte greu de observat.
Din acest motiv, este foarte dificil s-o localizăm și s-o prindem.
Poate dura luni până când Bilal găsește o tigroaică potrivită.
Pooja și Kalyan observă și un alt efect al creșterii populației de tigri.
Mai mulți tigri, mai mute conflicte teritoriale.
Acest tigru tânăr s-a intersectat din greșeală cu un mascul imens.
Tigrul mai în vârstă îi explică clar că nu e binevenit.
Una dintre părți se retrage de obicei.
Dar, uneori, cel ce pierde lupta poate ajunge rănit grav.
Pooja și Kalyan au găsit un mascul rănit.
Filmarea lor îi va ajuta pe pădurari să identifice tigrul
când vor informează despre rana sa.
Privește în dreapta!
Am mărit la maxim, văd plaga.
Acum linge rana.
Șchiopătează. Doamne!
Cred că e rănit destul de grav.
Acum șchiopătează și are o rană gravă.
Îmi fac griji pentru el, fiindcă sunt mulți tigri în zonă
și va fi nevoit să lupte sau să plece ca să supraviețuiască.
Își linge rănile,
dar, dacă nu se vindecă, va fi în pericol,
fiindcă există doar două opțiuni.
Una e că nu va putea vâna și va muri de foame.
Cealaltă e să caute pradă ușoară, adică bovine.
Iar asta ar însemna începutul unui conflict om-tigru.
Și, de obicei, conflictele astea nu se termină bine pentru tigri.
Pădurarii vor fi cu ochii pe acest tigru,
și, dacă e nevoie, îl vor duce la centrul de reabilitare al lui Ravi.
Pentru Ravi, creșterea populației de tigri înseamnă mai mulți pui de îngrijit.
Astăzi, el se ocupă de o tigroaică tânără care s-a rătăcit de mama ei.
Are în jur de cinci sau șase luni.
Când am dat de ea pe câmp, era vlăguită, deshidratată și neputincioasă.
De asta am luat-o de pe câmp
și o monitorizăm, încercăm s-o localizăm pe mamă,
ca să se poată reuni cu puiul ei
și să poată rămâne în sălbăticie.
Acesta ar fi finalul fericit pentru ea.
Vești bune pentru P2, tigrul capturat.
În curând, Ravi îl va trimite la noua sa casă.
P2 va pleca la una dintre cele mai mari grădini zoologice din lume, la Nagpur,
unde va împărți spațiul cu o tigroaică.
P2!
P2, cum te simți?
Nu-ți face griji,
vei primi un țarc mare și alte femele.
Te vei bucura de viață.
Așa că nu-ți face griji!
P2 este norocos.
Cam jumătate dintre tigrii care ies din zona protejată nu supraviețuiesc.
Cadavrul unei femele a fost găsit și dus la centrul lui Ravi.
El confirmă cauza decesului și incinerează cadavrul.
Riturile funerare exprimă respectul față de fiecare tigru.
Este o zi foarte tristă pentru noi.
Fiindcă am pierdut o tigroaică complet dezvoltată din cauza
unui lucru incredibil: șocul electric.
Așa ceva n-are voie să se întâmple.
Șocul electric este cea mai frecventă cauză de deces în rândul tigrilor.
Multe terenuri sunt înconjurate cu garduri electrice,
menite să protejeze culturile de cerbi și mistreți.
Dar, când tigrii observă sârmele, e deja prea târziu.
O femelă poate naște patru pui într-un an.
Deci pierderile sunt mari în rândul tigrilor sălbatici.
Pe loc repaus!
Atenție!
Ca să putem evita pierderile în rândul tigrilor,
generația tânără trebuie să-i cunoască mai bine.
Shital și Rakesh vizitează o școală în apropierea Parcului Național Tadoba.
Au venit să împărtășească cu copiii ce știu despre tigri
și să-i învețe cum se procedeze dacă întâlnesc un tigru.
Ați văzut vreodată un tigru?
Da.
Ce ați face dacă ați întâlni un tigru?
Ați fugi?
Dacă vă vede fugind, va crede că sunteți prada lui.
Trebuie să faceți gălăgie și să vă opriți pe loc.
Vedeți tigrul?
Nu.
L-ați văzut? Unde e?
L-ați găsit?
Da.
- Ce vedeți? - Tigru.
A fugit?
Shital speră că sfaturile de siguranță vor fi împărtășite de copii
cu prietenii și familiile lor.
Noi le explicăm elevilor de la școală,
iar ei le explică părinților.
Așa, informațiile se vor răspândi.
Și vor fi mai puține conflicte cu animalele.
După ore, clasa vizitează un petic de pădure degradată
și ajută cu replantarea copacilor.
Când plantele astea cresc și devin copaci,
animalele sălbatice se vor putea odihni în umbra lor.
Copii, vreți să vă faceți pădurari, ca Shital?
Da.
- Vă place să plantați copaci? - Da.
Când treceți pe lângă acest copac, veți ști că l-ați plantat voi.
După șase luni de încercări, Bilal a reușit să prindă o tigroaică.
Acum e dusă în Parcul Național Nagzira, unde va întâlni masculii singuratici.
Dacă își găsește partener, va contribui la repopularea rezervației.
În loc să fie nevoită să-și găsească propriul teritoriu,
treaba ei e mai ușoară, fiind dusă acolo.
REZERVATUL DE TIGRI NAWEGAON-NAGZIRA INTRAREA PITEZARI
În Nagzira, va avea mult spațiu
și toate șansele să își găsească perechea.
Să vină urgent cinci sau șase oameni! N-avem timp de pierdut.
Tigroaica a fost tranchilizată,
așa că Bilal și echipa sa o pot examina
și îi pot pune o zgardă cu GPS înainte de a-i da drumul.
Pe baza semnalului emis de zgardă, Bilal va putea urmări mișcarea tigrului,
odată ce animalul începe să descopere terenul nou.
Zgarda va rămâne pe tigru timp de un an,
după care se va desprinde singură.
Veterinarul Ravi monitorizează starea tigroaicei
și se asigură că poate fi eliberată.
O cântăresc și îi fac măsurători,
apoi introduc informațiile în baza de date tot mai mare a tigrilor.
E tânără, se vede după colți.
Sunt de un alb strălucitor, cu o mică canelură,
ceea ce înseamnă că are cam doi ani.
Deci e de vârsta
când începe să-și caute propriul teren
și un partener și apoi va avea pui.
Este primul proiect de acest gen în India
și atrage multă atenție.
Tigrul va fi eliberat de ministrul statal al pădurilor.
De fapt, aceasta este ultima zi, o putem numi ziua nunții.
Se vede că toată lumea e fericită.
Fiindcă urmează să eliberăm femela pe teritoriul masculilor.
Cinci ani de organizare culminează în acest moment.
Peste 10 minute, ea va fi liberă în sălbăticie.
A sosit timpul eliberării tigroaicei în noul său habitat.
În sfârșit, am reușit!
Adineaori a ieșit din cușcă, cred că e foarte fericită,
fiindcă e liberă în sălbăticie.
Este paradisul pentru ea.
Poate că va avea puiuți drăgălași și va fi fericită.
E un loc promițător, are șanse mai mari să se împerecheze,
să aibă propriul teritoriu, să aibă pui.
Să aibă propriul cămin.
E o mare bucurie, dar munca adevărată începe de mâine,
când va începe să exploreze un teritoriu necunoscut pentru ea.
În următoarele luni, Bilal și echipa sa o vor urmări pe tigroaică nonstop.
Cu ajutorul semnalului emis de zgarda ei, o vor urmări atât la sol,
cât și din spațiu,
înregistrându-i fiecare mișcare.
Tigroaica s-a obișnuit cu locul nou.
N-a intrat în sate.
Și nu mai e singură.
Au trecut patru luni și femela se descurcă minunat.
Și-a trasat teritoriul.
A fost văzută de multe ori alături de mascul.
Sperăm că deja s-au împerecheat de câteva ori.
Și sperăm că va făta în curând
și va popula teritoriul său nou cu pui.
Până acum, totul bine.
Operațiunea a reușit.
În decurs de un an,
vor fi aduse aici încă patru tigroaice,
ca să crească populația.
A fost un vis și s-a împlinit.
Și îi putem urmări pe acești tigri aduși în Nagzira
și putem vedea cum va crește populația în următorii cinci, 10 ani.
Ravi îl vizitează pe P2 în noul său loc, în Parcul Zoologic Gorewada,
una dintre cele mai mari în lume.
P2 acum are la dispoziție mult spațiu natural,
și, în curând, i se va alătura și o femelă.
Aceasta e o dimineață frumoasă.
Mă bucur că îl pot vedea pe tigrul P2.
Spațiul de patru mii de metri pătrați e suficient pentru orice tigru.
P2 are o nouă slujbă,
e ambasadorul tigrilor.
Oricine îl poate vizita.
Și oricine poate face cunoștință cu el.
Dacă vezi un tigru, n-ai să-l uiți niciodată.
Este atât de frumos, atât de maiestuos.
P2 nu se mai poate întoarce în pădure,
dar va fi o inspirație pentru generațiile următoare
să ocrotească viitorul tigrilor.
Pooja și Kalyan doresc să schimbe mentalitatea privind tigrii.
Au venit în vizită într-un sat aproape de Rezervația de Tigri Tadoba.
Mulți oameni aici au prejudecăți privind tigrii.
Ei cred că toți tigrii ucid și atacă oameni.
Pooja și Kalyan au realizat un scurt film
și îl vor prezenta în premieră.
Peste 300 de oameni s-au adunat să-l vadă,
inclusiv doamna pădurar Shital și echipa sa.
Vă salut!
- Salut. - Salut.
Salut, eu mă numesc Pooja.
Și vă voi prezenta un scurtmetraj despre tigri.
Filmul este un mesaj din partea tigrului.
Vreți să-l vedeți?
Da!
- Bine. - Bine, să începem!
Povestea este relatată în limba locală, marathi,
din punctul de vedere al tigrului.
Zilele trec, iar noi suntem tot mai mari și mai puternici.
Pentru săteni,
este prima oară când văd imagini cu viața de familie a tigrilor.
Suntem gata să o însoțim pe mama în aventurile sale.
În film, vedem puii cum învață să se descurce în junglă
și provocările cu care se confruntă pe măsură ce cresc.
Filmul oferă sătenilor și sfaturi privind siguranța în pădure.
Dacă trebuie să intrați în pădure, nu veniți singuri și faceți gălăgie,
astfel, eu voi ști că sunteți acolo și am să vă pot evita.
Mă simt copleșită.
Văzând ce mulți au venit, ce absorbiți erau de ce vedeau pe ecran.
Oamenii care au venit să vadă filmul întâmpină probleme în realitate.
Întâlnesc tigri zilnic.
Dacă filmul salvează doar o singură viață, deja ne-am îndeplinit scopul.
Vă mulțumim că ați venit.
Ne vom revedea în curând. Vă mulțumim.
Iar mesajul se răspândește.
Altundeva, o atitudine nouă față de tigri creează oportunități surprinzătoare.
Bilal tocmai se îndreaptă către satul Alijanja.
Coabitarea va fi posibilă numai dacă aduce beneficii economice
pentru localnicii
care împart pământul cu acești prădători mari.
În loc să înfrunte animalele sălbatice care se apropie de ei,
comunitatea de aici profită de prezența lor.
În cadrul primului proiect de reintroducere în sălbăticie din India,
fermierii sunt plătiți să-și țină bovinele departe de savană.
Acest lucru facilitează înmulțirea animalelor sălbatice,
ceea ce atrage în mod natural tigrii,
care atrag turiști.
Avem patru tigroaice în zonă.
Și toate au pui.
Tatăl puilor se numește Chota Matka, el e masculul.
Ghidul local Arvind își câștigă traiul
conducând turiști la plimbări în zonă.
GHID TADOBA STAR
Un pescăraș!
Micuța cabană ecologică creează și ea locuri de muncă.
Realizăm un venit bun și familiile din sat sunt mulțumite.
Nu facem nimic dăunător pădurii
și vom ocroti pădurea și în viitor, fiindcă din ea trăim.
Bilal participă la proiect de la început, din 2015.
Se bucură că mentalitatea locală față de animalele sălbatice s-a schimbat.
Imaginați-vă cum era înainte de proiectul de conservare a naturii.
Fermierii voiau să-și protejeze pământul de căprioarele care distrugeau culturile.
Erau considerate dăunătoare.
Azi, același fermier vrea căprioare pe pământul său,
fiindcă așa, primește bani.
Deci un animal considerat dăunător a devenit o sursă de venit.
Mai multe căprioare,
mai mulți tigri.
În satul acesta, înmulțirea tigrilor este un motiv de sărbătoare.
Creșterea populației de tigri aduce o creștere și în numărul de turiști.
Iar asta e bine pentru noi.
Acum suntem plătiți bine.
Este primul exemplu de reintroducere pe ferme
în apropierea unei regiuni protejate în India.
Așadar, dacă proiectul are succes,
pot fi sute de proiecte asemănătoare în India.
În Bhopal, unde locuiește tigroaica de la oraș,
Pooja și Suman verifică camerele.
Vin doar după ce apune soarele.
Cei doi speră să vadă primele imagini cu puii ei.
Ia să vedem, ce avem aici.
Da.
- Doamne! - Iat-o pe mamă!
Vin și puii!
- Iată puii… - Iese primul pui.
Tigroaica de la oraș are patru pui, cam de vârsta de cinci luni.
Doamne, unul după altul!
Toți se strecoară pe sub gard.
Ea trece greu, e prea mare să încapă.
Da, e foarte drăguț.
Îi învață
- cum să se strecoare pe sub gard. - Da.
E minunat, nu-i așa?
Învață foarte repede.
Par sănătoși.
Da, categoric.
E o imagine minunată.
Tigroaica din Bhopal crește noua generație de tigri de la oraș.
Acum învață cum să circule pe străzi.
Ea crește patru pui
și le arată teritoriul său,
le arată locurile de vânătoare,
unde pot găsi apă.
Le arată puilor cum să se deplaseze pe teritoriu,
cum să se ascundă și cum să nu fie văzuți de oameni,
cum să supraviețuiască în oraș.
E o mămică extraordinară.
Pe camere, apar nu numai tigri.
Bhopal are locuitori secreți de tot felul.
Unii vecini sunt spinoși.
Și nu respectă spațiul privat al altora.
Pe timp de noapte, e mult du-te-vino,
toți vor să ajungă acasă înainte de răsărit.
Mai bine ține pasul cu mama!
Unii au o curiozitate înnăscută…
mai ales puii de tigru.
Hopa!
Puii vor fi instruiți de mama lor
până când vor fi gata să-și caute propriul teritoriu.
Într-o zi, ei își vor învăța puii cum să supraviețuiască aproape de oraș,
iar cunoștințele vor fi transmise de la o generație la alta.
Cred că de asta are nevoie India în viitor:
tigri adaptați pentru viața alături de oameni.
Iar ea ne arată cum e posibil acest lucru.
Ea este speranța viitorului.
După cinci ani de filmări,
e timpul pentru echipa Disneynature să strângă și să plece acasă.
Ei pleacă știind că tigrii din India prosperă.
Mutându-se în zone unde trăiesc oameni,
unii tigri ne arată cum pot prospera în lumea oamenilor.
Este o provocare.
Iar ei se descurcă de minune.
E de-a dreptul uimitor cum trăiesc ei alături de oameni.
Și oamenii fac ce pot
pentru a se asigura că relația asta deosebită este de durată.
Cred că în inima oamenilor, este întotdeauna loc
pentru viața alături de tigri,
pentru împărțirea spațiului cu acești carnivori magnifici.
Subtitrarea: Timea Ficzay