Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Prestani, beži.
- Hoćeš da te zagrejem? - Ne, samo mi treba sunce.
Ja sam sunce.
- "Ja sam sunce..." - Ja sam sunce.
VERUJ MI
2013. NEGDE U BRANDENBURGU
Lovac!
Gde? Evo ga. Uhvatio sam te.
Znam li šta radim?
Je li on pravi za mene?
Uzimate li vi, Alisja, rođeni 1976. u Poljskoj...
Sebastijana, rođenog 1966. u Berlinu,
za svog muža?
Ako uzimate, recite: "Uzimam".
Definitivno. Uzimam!
Upoznali su se na časovima tanga, zar ne?
Valjda pre nekih 10 godina.
Ala je otišla u Berlin da nauči tango.
I nikad se nije vratila kući.
I tako nas evo ovde.
Ženo života moga,
dok uživaš u svom konzumerizmu, misliš li da je sve u redu?
Da?
Mogu li da ti postavim dva pitanja o životu?
O mom životu? -Da.
- Ozbiljan si? - Moje prvo pitanje je...
Kakva osoba želim da budem?
Dobro. -A moje drugo pitanje je...
Šta želim od svog života?
Da izgubim sedam kilograma.
Zašto? Sjajno ti stoji. Predivna si.
Kakva osoba želim da budem?
Ja bih voleo da budem perverzni stari prdonja s gomilom...
Jako materijalistički nastrojen, kupovao bih samo najbolje.
A šta ja hoću od svog života? Još više novca.
Kako je odgovarati na ova pitanja?
Želim da budem srećna i...
Zadovoljna, vedra.
- Šta su drugi rekli? - Još ništa.
- Niko još nije odgovorio. - Baš me zanima.
To nije bitno, Ala. Bitno je kako ti odgovoriš na njih.
A ti? -Rekao sam da hoću da budem uspešan.
Da imam 2000 devojaka koje me obožavaju.
Dve hiljade?
Rado bih bio sultan.
Sultan?
Ova pitanja uopšte ne pomažu. -Ne.
Baj, baj, baj.
Igri je došao kraj.
Svi momci i cure.
Po svoje igračke žure.
Moja baka je upozorila moju majku
da jednom kada dobije dete, žena može da zaboravi na svoj život.
Posvetiš se porodici i deci,
i nisi važna.
Automatski to prihvataš.
Ako je to sve što znaš, jednostavno misliš da je to tako.
Odrastao sam u Istočnoj Nemačkoj.
Bio sam komunista.
Verovao sam da će nas socijalizam spasiti, spasiti svet.
No, nakon što je režim pao, shvatio sam da...
Da je sloboda dragocenost.
2019. NEGDE U BRANDENBURGU
Prestani!
Ne!
Da. Uhvatio sam jednu...
Dođavola.
Još dve godine...
I neću imati šanse.
Hajde, ne traje dugo.
Ako ti kosa nije zamršena, neće duže od minut.
Svrbi li te glava? -Malo.
Vaške.
Jedan.
Dva.
Tri.
Četiri.
Sanjala sam da ste se ti i tata razveli.
I kako je bilo? -Loše.
Pet.
Dođi, zagrli me!
Moram u WC! -Ne, ne, ne...
Je li tata ostavio mene ili ja njega? -Ti njega.
Šest.
Da, ali...
Nisi išla k nama jer si znala...
Znala sam da je samo san. -Baljezgarija.
To se neće dogoditi.
Ne? Zašto ne?
Jer se sviđate jedno drugom!
Samo se sviđamo? -Volite se.
Da, u pravu si.
...sedam, osam, devet...
...sedam, osam, devet, deset... ja idem!
Prestao sam da se igram.
Ženo života moga, želiš li da pustim malo muzike?
Šta ti se sluša?
Nešto...
Lagano.
Nešto lagano?
Lagano...
Prošle godine odlučili smo da probamo otvorenu vezu,
ali nismo rekli nikome.
Razgovarali smo o tome samo jedno s drugim.
Pratim ga na tom putovanju.
Za nas.
Ako i sa kim, onda s njim.
"Zeleni konji
Galopiraju pored nas
Ispod njihovih kopita
Niče cveće
Žabe u bari
Zapalile su vatru
Gore na nebu
Zvezde sjaje na mesečini
Obratio si mi se
Dalek i stran
Rekao si da se naše leto
Bliži kraju
Leto..."
Ko uopšte želi da se kreše?
Seks je precenjen.
"Letnji povetarac što Na nanu miriše
Boje malina
Leto
Zelenih šuma
Leto
Kukavica i ševa..."
Dođi ovamo. -Ne!
Dođi... -Ne!
Zatvori vrata.
Misliš li da je nestalo romantike?
Ne, samo...
Misliš li da je ljubav nestala?
Je li nestala?
Da radimo sve ovo zajedno, a da se ne volimo?
Ne.
Ne znam kako da izrazim to...
Živeti zajedno, mučiti se da nekako uspete da preživite...
Vrlo je intimno.
Moraš da znaš jako puno o toj drugoj osobi.
Zaista se moraš potpuno ogoliti. -Da.
Isprobavamo ovo već dve godine.
Dve godine se pitaš
možeš li podneti da gledaš
muža s drugom ženom.
Kako je ljubi, dodiruje, jebe.
Šta bi to promenilo?
Kako bi to da spavam s drugom ženom išta promenilo?
Nismo nikad zapravo razgovarali o tome kao sada.
Da. Ljudi ne razgovaraju o tome i to je glupo.
To je deo...
Lakše je ne razgovarati o tome. Čini ti život lakšim.
I tvoj. -Da.
Da.
Monogamija ili sloboda.
Moraš da odlučiš.
Zaspala sam kao devojčica i probudila se kao žena.
Dogodilo se preko noći.
Svog prvog dečka sam upoznala s 14 godina.
Bio je osam godina stariji od mene.
Budući da je bio stariji, a ja sam izgledala starije nego što sam bila,
odgovarali smo jedno drugom.
Sećam se naših takozvanih "fizičkih početaka".
Radili smo erotska fotografisanja,
samo otkrivajući...
tu posebnu međuigru,
da budemo zajedno, jedno telo do drugog.
Jako sam zahvalna što sam mogla da iskusim sve to.
Slobodno.
BERLIN, NEMAČKA NOVEMBAR 1989.
Kad odrasteš, promene ti se stavovi.
Imao sam 21 godinu kada je pao Berlinski zid.
Zatim sam otišao u Rim
i video Sikstinsku kapelu.
Divio sam se Mikelanđelovim freskama.
Pomislio sam: "Vi me gadovi nikada ne biste pustili napolje.
Ne bih ovo video tokom celog jebenog života."
To je moja trauma.
Taj osećaj...
Neslobode.
Sebastijan i ja imamo različite životne priče.
Prvu devojku je imao sa 16 godina.
Venčao se s njom kad mu je bilo 20, postao je otac s 26
i proveo 16 godina u braku
u kojem mu nije bilo dopušteno da radi šta hoće.
Monogamija je bila jedina opcija.
Znao je da će izgubiti ženu ako učini nešto.
Ali ja sam tu slobodu imala. Kako bih mu je mogla uskratiti?
"Ja sam je iskusila, ali ti ne smeš."
- Nisam odavno bio na sastanku. - Ideš u njen stan?
Verovatno. Gde drugde? -U redu.
U park?
I to je poslužilo. -Mislim da je ovo sastanak sa seksom.
Siguran si? -Nisam, ali tako se čini.
Samo si pretpostavio to iz prepiske?
Pa dobro.
Deluje ustremljeno na to.
Ustremljeno?
Šta to znači? -Vidi se da je to ono što hoće.
Dobro. Ali da li je to rekla? -Nije.
- Čita se između reči. - Između redova.
Čitaš između redova.
Čita se iz njenih odgovora. -Šta?
Možeš da iščitaš... -Dobro.
...Zašto želi da se nađemo. -Shvatam.
Ovo je istorijski trenutak.
Ako je pojebeš, biće to istorijski trenutak.
Istorijski? -Istorijski.
Nije li to malo previše?
Istorijski? -Ne, ali to je stvarno veliki korak.
Daj razvedri se, može?
Zašto bih se razvedrila?
- Želiš da slavim to? - Upravo tako. Totalno.
Svi vodiči za parove u otvorenim vezama savetuju
da postavite granice, razgovarate o njima, budete iskreni
i vidite jeste li u stanju da ih pomerite ili niste.
Tad će se granice same proširiti.
Ali za početak, svakome treba sigurno mesto.
Pehlitz je moje sigurno mesto.
I kuća. A šta s autom?
- Mislim da ne, već si... - To je bilo baš davno.
Pre nego što smo imali ikakav dogovor.
Ne, ali svejedno si to učinio.
Dakle, i auto ti je bio sigurno mesto?
- Šta još, bicikli? - To je bio moj auto!
To nije istina. -Jeste.
To je bio naš porodični auto.
To je bilo jedino čime sam mogao da se pohvalim.
Hoćeš da se hvališ?
Idi hvali se svojim velikim strašnim kurcem, a ne svojim...
Da, baš.
Idem na trčanje.
Sada? -Da.
Trčanje, plivanje, pa u krevet.
Zvuči sjajno.
Jedno prijatno veče.
Uz puno misli.
Suprugo!
- Koju košulju da obučem? - A ne, ne uvlači me u to.
Suprugo, idem. -Ćao.
Jesi li dobro? -Da.
Super.
Mogu da dobijem poljubac za rastanak?
Da.
Sada?
Hoćeš da stanem na vrata i mašem maramicom?
Da, baš. To hoću.
Dajte sve od sebe.
Samo jako, još 30 sekundi.
15 sekundi.
Pojačajte, ne odustajte.
Nastavite, hajde.
Hajde, hajde.
Hajde, društvo.
Usporite...
Tri, dva, jedan.
Kad počneš da razgovaraš o tome, naiđeš na druge ljude
koji eksperimentišu sa svojom seksualnošću,
koje zanimaju različite mogućnosti.
Time što smo otvorili vezu, takođe smo otvorili i naš dom.
Lepo dupe. Šta da kažem?
Hoćeš malo vina? -Hvala.
Infarkt.
Kako si ti? Dobro si?
Idem napolje nakratko.
To je kao oplakivanje.
Ispočetka si histerična,
mnogo je suza.
Jednostavno ne želiš da napustiš, bilo tu osobu, bilo taj sistem.
Jedan od tih korena je samo otpao.
Nisam ni morala da ga odsečem.
Isuse Hriste.
Napokon mogu da budem svoj ludi, divlji ja.
Ne mogu ni da izrazim taj osećaj slobode i ljubavi.
Toliko sam ludo zaljubljen u tebe.
Čudesan je osećaj.
Ovo nam je 22. proleće. No, imamo ih nekoliko svake godine.
Ja sam spasila našu ljubav.
Da, jesi. -Jesam.
Pobedila si, uspela si.
Nisam tužni pobednik, već srećni pobednik.
"Ja sam kralj!"
Iz kog je to filma?
"Šta znači Stounhendž?"
Ilvis?
Gospode Bože. Dolazi oluja.
2021. NEGDE U BRANDENBURGU
Ni sa kim nisam uživala u životu kao s njim.
"Na moje dlanove Neprestano upisuješ tragove
Zatim ih obrišeš kistom
Kažeš da se ne bojiš nikoga
Da, ako nas uhvate Poješćeš ih žive
Takav si ti
Kad me budalaštine I nemaština utuku
Ti se majmunišeš I kuća najednom živne
U moje oči vrati se iskra
I želim opet da živim Makar samo za tebe
Ti si lek za sva zla
I moja nada u iduću godinu..."
Treba ti pomoć?
"Ti si zvezda u tmini
Svetski prvak u sreći
Takav si ti..."
Ovaj je život zaista prekrasan. Nikad mi nije bilo bolje.
Nikad mi nije palo na pamet da okončam ovo poglavlje zbog toga.
- Samo izvoli. -Oprosti. - Samo izvoli.
- Radiš li isto i s...? - Jedem ih.
Da... -Ti takođe?
Ne, ne jedem, ali moram da se očešem.
Da, i ja, ali mislila sam da mi je to noga. Čudno je bilo.
Ne, to je moja noga.
Dobro.
- Pojebimo jastuk. - Da, pojebimo jastuk.
I kako je bilo... I ovo je bilo?
Ja sam to juče radio. -Stvarno?
Evo stigli su nam putnici.
Naše istočne komšije!
Poželi želju.
Pažljivo.
Eto ga.
To što imamo ovde tako je izuzetno
da je ponekad teško poverovati u to.
To je pustolovina. Ko zna kako se završava?
Super da si pronašla mesto za to.
Dogodilo se samo od sebe, bio je to samo sudar.
Nakon svega što se dogodilo u tom razdoblju?
Svi tvoji demoni, tvoji strahovi...
Ceo taj proces.
Sećaš se kako je bilo pre godinu dana?
Te muve...
Znam li šta radim?
Je li on pravi za mene?
Je li se išta promenilo?
Ja sam se promenila.
Ali ne i moje telo. U šoku sam da mi i dalje savršeno pristaje.
Tako.
Zdravo! -Zdravo!
Kako se osećaš? -Dobro.
Super. -Jako dobro.
Super. Volim te.
Da, mislim malo jače.
- Malo jače, dobro. - Jer sad je predivno.
Dobro.
Mislim da ću oćelaviti nakon ovoga.
To je... Još jedna noć. -Praznik je.
Stiže. -Da... Ode mi kosa.
Voleću te svejedno.
Da li bi se udala za mene? Da li bi se udala za mene?
Naravno. -Naravno?
Jasno. -A ti?
Ja kažem "da".
Da, rekle su "da"!
Uzmem prsten... I neka zabava počne!
Hvala.
- Gde je aplauz? - Ovo je aplauz.
Jao, ovde je bila ptica. Jer je...
- Ne, nije tako. - Ma naravno.
Ne, ovako je...
Čekaj malo.
- Vreme za poljubac... - Vreme za poljubac!
Slatko.
Dobro, da. -Hajde.
Da, bliže tom...
Onom što si govorila. Ali i dalje si slatka.
Pitam se koju će Alisjinu majicu Sebastijan sutra obući.
Onu šljokičastu.
I jedan od Alisjinih lepih šešira.
Jao.
Moja ćerka je pronašla Ciganina i pleše s njim.
Varam li se? Ne varam se.
Gde ga je, zaboga, pronašla?
Tako se naprosto razvio. Moj muž se promenio.
"Tako sam slobodna
Potpuno sama
Pored tebe
Zaista ne boli jako
Tako slobodna
Sad je skoro gotovo
Biti slobodna
Samo biti slobodna
Pomoći ću ti
Znam da ispočetka malo boli
Ali, ej, ne plači
Samo budi slobodna..."
- Kako se osećaš? - Jebeno slobodno.
Ćao! Ja sam Kamila,
iz "Out of Context". Danas ću biti vaša voditeljka.
Da... Dom.
Ponašajte se prema njemu kao da je vaš.
Idem ja onda. -Samo izvoli.
Šta ima? -Kad ćemo da jedemo?
Čim završim s ovim.
Možeš li da popraviš i naš? -Da, mogu.
- Nestalo je sunca. - Dođi ovamo.
- Leći ću na tebe. - Dođi kod nas.
Tebi na stomak.
Nema mesta. -Naravno da ima.
Ovde je već dosta hladno.
Jao, koliko brzo zahladni. Joj, oprostite.
Hladno, hladno, hladno.
Naravno... Stavi...
Stavi... Stavi...
U sklopu svog završnog rada iz psihologije
istražujem ljubomoru
u poliamoričnim ili nemonogamnim vezama.
Šta za vas znači ljubomora?
Šta prvo povezujete s tom rečju?
Vrlo snažno je povezujem sa strahom.
Vrlo snažno.
To je strah od gubitka, strah od promene,
strah od toga da budeš zamenjen.
Mnogo snažnih strahova koje nazivam demonima.
Ti si kao pas.
Ti si kao pas. Dođi ovamo.
Oni... Ponašali su se kao psi.
Zdravo, dome!
U redu je.
Zašto nisi siguran u to?
Ne, mislim da, učinimo li to sada ili za dva meseca,
nema neke razlike.
Strahovi nemaju veze s izborom trenutka. -Da.
To nema nikakve veze s... Vremenom.
Imaš baš slatku... Ne, to je vlas. Oprosti, nema želje za tebe.
Neću. -Nema želje za tebe.
Nema želje.
- Da, shvatam... - Nije vreme za želje.
Da, ali ne želim da radim stvari u žurbi.
Ako se preselim ovamo...
Moram da se osećam dobro u vezi s tim,
kao i da su svi dobro u vezi s tim.
Ali trenutno nam je sve skupa malo previše, nama troma.
Da. -I...
Meni nije. -Malo.
Meni nije. -Tebi nije?
Da. -I tebi je.
Nalaziš se između i nosiš se s mnogo čim.
To je totalna laž. -Da.
Reći da nisi...
Sve troje smo prepuni straha i preplavljeni smo.
Ja živim. -Da.
Ne, ali možeš da doneseš stvari i...
Videćemo kakav je osećaj kad stvari budu ovde.
Da, ali mogli bismo malo po malo. To je ozbiljna...
Stvar. -Da donesemo svoje stvari.
Definiši "malo po malo".
Ne, samo... Doneseš nešto, na primer...
Na primer svoj televizor.
Konzolu?
Ne, shvatila sam.
Da!
Jednog dana ćemo se smejati ovoj jebenoj slici.
To je jedini način.
Kad je spalimo.
Ne kad je spalimo, biće nam...
"Znaš, nekad davno, imali smo..."
Imaćemo je u spavaćoj i smejaćemo se tome.
Bože. -Da.
- Obriši je, ne znači da... - Moraš da izbrišeš moju prošlost?
Ne, tvoja prošlost je ovde i ovde.
- Zašto je pokazivati? - Moja prošlost...
Tako da...
Moraš je izbrisati.
Pomalo je kao...
Sedenje u čekaonici.
A ne znam koliko dugo mogu da sedim u čekaonici.
Zdravo, ovde Sebastijan Rost.
I osećam se kao da si me izdao.
Mogu da je pomerim prema laktu, da je stisnem i imam kontrolu.
Ne moram da je vidim, mogu da gledam tebe,
ali svejedno osećam šta mi ona ovde radi s rukom.
Mogu da kontrolišem šta radi,
bez da je gledam,
dobijam tu informaciju iz onog što osećam.
Ako želim da je posednem, druga ruka mi je slobodna za to.
Ta ideja dijaloga koji se stalno razvija, kao u tangu,
gde čekaš ili možeš da shvatiš šta druga osoba želi...
Nema šanse, još uvek učim čvorove.
Sada shvatam način na koji ona komunicira,
ili ga barem malo bolje shvatam.
Ova vežba vas tome uči.
Vi ste taj koji nanosi bol.
Vi ste taj koji to želi, to je neistraženo područje.
Koliko bola želite da nanesete?
Koliko zao možeš biti...
Prema nekome koga voliš?
Hvala. -Nema na čemu.
Dakle, novi međuodnos.
Sebastijane, šta kažeš? Hoćeš i dalje da vežeš?
- Ne, može i mene da veže. - Opet da te veže?
- Da, molim.
Dobro.
Ovo je najbolji deo. -Da.
Vidimo se kod kuće.
Odavno nismo plesali.
Jesi li dobro? -Da.
Dobro, držimo se tanga.
Dakle. -Otvoren mi je šlic.
Nebitno.
Dakle, okrećemo se...
U drugu stranu.
Zatim možemo...
Ako se bude dobro vladao...
Treći put da se okrenemo.
Ovde završimo. To su dva široka okreta, čak tri.
Od rotacije.
Šta sad?
Opustite se.
Malo bliže za drugu "sacadu".
Središnji položaj ste poprilično savladali.
Možda slučajno jedno drugom ne date dovoljno mesta.
Samo se opustite i vežbajte.
Oprosti, pogubila sam se.
Imate li nešto novca za kurs?
Ali niste valjda već gotovi?
Znači, osetljivi ste? -Da.
Dobro. -Jer sam početnik.
Ja mogu da ga zadržim.
Ali ovo je... Ovo će biti najlepše.
Otvorićeš srce, bićeš...
Da, ne bojim se toga. Samo treba reći to.
Daću ti onda malu dozu. -Super.
Za tebe 150. -Dobro.
A onda,
u zavisnosti od toga kako će ti biti za pola sata...
Videćeš želiš li još ili...
Izgleda kao mnogo. -U redu je.
Dobro.
Ovo je cela doza, a ovo je malo više.
Lepo. Ljubavi. Uživajmo.
Želim vam lep "trip". -Hvala.
O, jebote.
Ljutiš se? Dobro.
Idem da se okupam. -Uživaj.
Hvala.
Jedan...
Dva... tako.
Tri...
Četiri...
Pet...
2022. NEGDE U POLJSKOJ
Šest...
Sedam...
Osam, devet, deset.
Predajem se.
Osećam se potpuno izgubljenom.
Mičite se s puta, prolaz!
Ili ću vas pregaziti.
Da, molim vas.
Mogu li da je isprobam? -Da.
Umri!
Mrzim te ovog trenutka. -Znam.
Osećam to.
Znam da i ti mene mrziš.
Više ne.
Ima trenutaka, ali ne sada.
Mislim da te mrzim.
Ne mogu da te podnesem. Besna sam.
Ljubomorna sam.
Imam... Poželim da nisi ovde.
I...
Ne znam kako to da učinim.
Kako opet naći zajednički jezik i ljubav jedna za drugu
jer trenutno je... Ne možemo da se podnesemo.
Radije bih da govoriš u svoje ime.
Ne da "mi ne možemo", "mi mrzimo". Samo reci šta osećaš.
Dobro. Više te ne podnosim. -Hvala.
Trenutno. I volela bih da pronađem nešto u sebi da budem dobra prema tebi.
I ne pronalazim to.
Trenutno...
Ne mrzim te, jako mi je žao što si na tom mestu
i sećam se da sam i ja tu bila. Poznajem taj osećaj.
A za mene je sada najbitnija... Ljubav prema samoj sebi.
Ne da provodim vreme s tobom, ne da budem pored tebe.
Moram da se brinem samo za sebe, osećam da moram da se štitim od tebe.
Imam razumevanja za tebe.
Žao mi je, ali ja te ne volim kao što te voli Sebastijan.
Dakle, ako Sebastijan pati i...
I ti ne možeš da mu pomogneš jer si sama sebi na prvom mestu?
Mislim da je to glupo pitanje. -Zašto?
Jer to nije isti odnos.
Dobro, ali odgovori mi.
- Možeš da mu pomogneš... - Ne znam. Videćemo.
Čak i ako moraš da se brineš za sebe?
Sebastijan izgleda kao... Stari monah.
Potpuno... Sjebano. -Da.
2023. BERLIN
Ne mogu da se nosim s tim jer... Kakva je situacija?
Kamila i ja nismo u stanju da razgovaramo.
Teško. -Ja nisam ono što sam mislio da jesam...
Ne prekidaj me. -Dobro.
Samo sam ti htela reći da, to kako se ponašam kod kuće,
moje novo ponašanje, nova definicija sebe, moje granice,
ponašam se kao dete koje uči da hoda, priznajem.
Da, želim opet da imam svoje gnezdo
gde mogu da se obnovim.
To su tvoje granice. Ali to je i moja spavaća soba, moj dom, moj život.
Navikao si da se povlačim. Ja uvek popustim... Daj da završim.
Ja moram da budem velikodušna i uvek puna obzira.
Ali ja trenutno ne mogu da budem obzirna.
Dobro, stanimo na trenutak.
Jer mislim da se ne krećemo nigde.
Koja je vaša definicija slobode i šta vam treba da biste se tako osećali?
Sebastijan je rekao da može da voli dvoje ljudi istovremeno,
da je u stanju za to.
Ja verujem da zaista može i dokazao je to.
Ali naša sposobnost za to je ograničena.
U to dvoje ljudi, te velike ljubavi koje su sada...
Ljubav sam njegovog života. Kamila je ljubav njegovog života.
Ja sam žena njegovog života. Kamila je ljubav njegovog života.
Želi da ostane s njom do kraja života. Sa mnom takođe.
Govori nam to, želi to.
Silno se trudi da sve bude zaista dobro.
Ali iz onoga što smo videli i iskusili dosad,
ne mislim da je to moguće.
Mislim da je potreban skoro nadljudski napor
učiniti to tako da svi zaista budu srećni i zadovoljni.
Svako od nas mora da pravi kompromise. Ja ih svakako pravim.
I cena toga je vrlo visoka.
Započeli smo proces otvaranja našeg odnosa
i učinili smo neverovatne stvari
i oboje smo se odlučili za takav život.
Ne radi se o povratku na monogamiju.
Uopšte.
Nastojali smo da steknemo slobodu i...
Ali ja se trenutno jednostavno ne osećam slobodno.
Čoveče, Sebastijane,
koliko si zapravo nadmen i glup?
Dođavola, ljubomoran sam.
Glupo je ne moći priznati da si ljubomoran.
Takođe sam ranije govorio da se ne bojim. Kakva glupost.
U nama postoji ceo spektar emocija
i totalno je idiotski pokušati da ih potisneš.
Pitanje je kako se nosimo s tim.
Kretati se po mraku
na potpuno nepoznatom terenu,
nisam uopšte videla gde da idem, niti kome da se obratim.
Uzdala sam se u to,
verovala tome,
a istovremeno sam podsvesno znala
da je na kraju dana to sloboda koja je moja,
a ne sloboda koju dajem njemu.
Bilo bi lepo provesti prijatnu noć pored kamina. -Da!
Tvoji roditelji bi mogli da nas nauče da igramo pasijans.
Kakav pasijans?
Ona igra za dvoje.
Da, ono što oni igraju.
Sedite jedno nasuprot drugom i spuštate karte dok god ih imate.
Osećam kako me vuče. Hoću da se osećam staro.
Da zaboravim sve.
Ovo je bilo poetično.
"Dolazim ti
Usred noći
Bila sam tako uzrujana
Naoružavaš se
Naoružavaš
Da bi išao u bitku sa mnom
Zašto ideš
U bitku sa mnom?
Možda će sunce opet izaći
Zašto..."
Vidi tamo.
"Ideš u bitku sa mnom?"
Predivno.
"Pitaš: 'Zašto si tako bleda?'
Odgovaram: 'Zašto se skvasiš kad si na kiši?'
Kako to da ništa o tome ne znaš
Ali vidiš sve?
Zašto ideš
U bitku sa mnom?
Zašto ideš
U bitku sa mnom..."
MEDIATRANSLATIONS