Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Prestani, bježi.
- Hoćeš da te zagrijem? - Ne, samo trebam sunca.
Ja sam sunce.
- "Ja sam sunce..." - Ja sam sunce.
VJERUJ MI
2013. NEGDJE U BRANDENBURGU
Lovac!
Gdje? Evo ga. Uhvatio sam te.
Znam li što radim?
Je li on pravi za mene?
Uzimate li vi, Alicja, rođeni 1976. u Poljskoj...
Sebastiana, rođenog 1966. u Berlinu,
za svojeg muža?
Ako uzimate, recite: "Uzimam."
Definitivno. Uzimam!
Upoznali su se na satovima tanga, zar ne?
Valjda prije nekih 10 godina.
Ala je otišla u Berlin da nauči tango.
I nikad se nije vratila kući.
I tako nas evo ovdje.
Ženo života mojega,
dok uživaš u svojem konzumerizmu, misliš li da je sve u redu?
Da?
Mogu li ti postaviti dva pitanja o životu?
O mojem životu? -Da.
- Misliš ozbiljno? - Moje je prvo pitanje...
Kakva osoba želim biti?
Dobro. -A moje je drugo pitanje...
Što želim od svojega života?
Da izgubim sedam kilograma.
Zašto? Sjajno ti stoji. Prekrasna si.
Kakva osoba želim biti?
Ja bih volio biti perverzni stari prdonja s hrpetinom...
Jako materijalistički nastrojen, kupovao bih samo najbolje.
A što ja hoću od svojega života? Još više novca.
Kako je odgovarati na ova pitanja?
Želim biti sretna i...
zadovoljna, vedra.
- Što su drugi rekli? - Još ništa.
- Nitko još nije odgovorio. - Baš me zanima.
To nije bitno, Ala. Bitno je kako ti odgovoriš na njih.
A ti? -Rekao sam da želim biti uspješan.
Imati 2000 djevojaka koje me obožavaju.
Dvije tisuće?
Rado bih bio sultan.
Sultan?
Ova pitanja uopće ne pomažu. -Ne.
Baj, baj, baj.
Igri došao je kraj.
Svi dečki i cure.
Po svoje igračke se žure.
Moja je baka upozorila moju majku
da, jednom kada dobije dijete, žena može zaboraviti na svoj život.
Posvetiš se obitelji i djeci
i nisi važna.
Automatski to prihvaćaš.
Ako je to sve što znaš, jednostavno misliš da je to tako.
Odrastao sam u Istočnoj Njemačkoj.
Bio sam komunist.
Vjerovao sam da će nas socijalizam spasiti, spasiti svijet.
No nakon što je režim pao, shvatio sam da...
da je sloboda dragocjenost.
2019. NEGDJE U BRANDENBURGU
Prestani!
Ne!
Da. Uhvatio sam jednu...
Dovraga.
Još dvije godine...
i neću imati šanse.
Hajde, ne traje dugo.
Ako ti kosa nije zapetljana, neće duže od minute.
Svrbi li te glava? -Malo.
Uši.
Jedan.
Dva.
Tri.
Četiri.
Sanjala sam da ste se ti i tata rastali.
I kako je bilo? -Loše.
Pet.
Dođi me zagrliti!
Moram na WC! -Ne, ne, ne...
Je li tata ostavio mene ili ja njega? -Ti njega.
Šest.
Da, no...
Nisi išla k nama jer si znala...
Znala sam da je samo san. -Bedastoća.
To se neće dogoditi.
Ne? Zašto ne?
Jer se sviđate jedno drugom!
Samo sviđamo? -Volite.
Da, imaš pravo.
...sedam, osam, devet...
...sedam, osam, devet, deset... ja idem!
Prestao sam se igrati.
Ženo života mojega, želiš li da pustim malo glazbe?
Što ti se sluša?
Nešto...
lagano.
Nešto lagano?
Lagano...
Prošle godine odlučili smo iskušati otvorenu vezu,
no nismo rekli nikom.
Razgovarali smo o tome samo jedno s drugim.
Slijedim ga na tom putovanju.
Za nas.
Ako s ikim, onda s njim.
"Zeleni konji
Galopiraju pored nas
Ispod njihovih kopita
Niče cvijeće
Žabe u bari
Zapalile su vatru
Gore na nebu
Zvijezde sjaje na mjesečini
Obratio si mi se
Dalek i stran
Rekao si da naše ljeto
Bliži se kraju
Ljeto..."
Tko se uopće želi seksati?
Seks je precijenjen.
"Ljetni povjetarac što Na metvicu miriše
Boje malina
Ljeto
Zelenih šuma
Ljeto
Kukavica i ševa..."
Dođi ovamo. -Ne!
Dođi... -Ne!
Zatvori vrata.
Misliš li da je nestalo romantike?
Ne, samo...
Misliš li da je ljubav nestala?
Je li nestala?
Da radimo sve ovo zajedno a da se ne volimo?
Ne.
Ne znam kako da izrazim to...
Živjeti skupa, mučiti se da nekako uspijete preživjeti...
Vrlo je intimno.
Moraš znati jako puno o toj drugoj osobi.
Zaista se moraš potpuno ogoliti. -Da.
Isprobavamo ovo već dvije godine.
Dvije se godine pitaš
možeš li podnijeti da gledaš
muža s drugom ženom.
Kako je ljubi, dodiruje, jebe.
Što bi to promijenilo?
Kako bi to da spavam s drugom ženom išta promijenilo?
Nismo nikad zapravo razgovarali o tome kao sada.
Da. Ljudi ne razgovaraju o tome i to je glupo.
To je dio...
Lakše je ne razgovarati o tome. Čini ti život lakšim.
I tvoj. -Da.
Da.
Monogamija ili sloboda.
Moraš odlučiti.
Zaspala sam kao curica i probudila se kao žena.
Dogodilo se preko noći.
Svojeg sam prvog dečka upoznala s 14 godina.
Bio je osam godina stariji od mene.
Budući da je bio stariji, a ja sam izgledala starija nego što sam bila,
odgovarali smo si.
Sjećam se naših takozvanih "fizičkih početaka".
Radili smo erotska fotografiranja,
samo otkrivajući...
tu posebnu međuigru,
biti zajedno, jedno tijelo do drugoga.
Jako sam zahvalna što sam mogla iskusiti sve to.
Slobodno.
BERLIN, NJEMAČKA STUDENI 1989.
Kad odrasteš, promijene ti se stavovi.
Imao sam 21 godinu kada je pao Berlinski zid.
Zatim sam otišao u Rim
i vidio Sikstinsku kapelu.
Divio sam se Michelangelovim freskama.
Pomislio sam: "Vi me gadovi nikada ne biste pustili van.
Ne bih ovo vidio za cijelog jebenog života."
To je moja trauma.
Taj osjećaj...
neslobode.
Sebastian i ja imamo drukčije životne priče.
Prvu je djevojku imao sa 16 godina.
Vjenčao se s njom kad mu je bilo 20, postao je otac s 26
i proveo 16 godina u braku
u kojem mu nije bilo dopušteno raditi što hoće.
Monogamija je bila jedina opcija.
Znao je da će izgubiti ženu ako učini nešto.
No ja sam tu slobodu imala. Kako bih mu je mogla uskratiti?
"Ja sam je iskusila, no ti ne smiješ."
- Nisam odavno bio na spoju. - Ideš u njezin stan?
Vjerojatno. Kamo drugamo? -U redu.
U park?
I to je poslužilo. -Mislim da je ovo spoj sa seksom.
Siguran si? -Nisam, no tako se čini.
Samo si pretpostavio to iz prepiske?
Pa dobro.
Djeluje ustremljeno na to.
Ustremljeno?
Što to znači? -Vidi se da je to ono što hoće.
Dobro. No je li to izrekla? -Nije.
- Čita se između riječi. - Između redaka.
Čitaš između redaka.
Čita se iz njezinih odgovora. -Što?
Možeš iščitati... -Dobro.
...zašto se želi naći. -Shvaćam.
Ovo je povijesni trenutak.
Ako je pojebeš, bit će to povijesni trenutak.
Povijesni? -Da, povijesni.
Nije li to malo previše?
Povijesno? -Ne, ali to je stvarno veliki korak.
Daj se razvedri, može?
Zašto bih se razvedrila?
- Želiš da slavim to? - Upravo tako. Totalno.
Svi vodiči za parove u otvorenim vezama savjetuju
da postavite granice, razgovarate o njima, budete iskreni
i vidite jeste li ih u stanju pomaknuti ili niste.
Tad će se granice same proširiti.
No za početak, svatko treba sigurno mjesto.
Pehlitz je moje sigurno mjesto.
I kuća. A što s autom?
- Mislim da ne, već si... - To je bilo pradavno.
Prije negoli smo imali ikakav dogovor.
Ne, ali svejedno si to učinio.
Dakle, i auto ti je bio sigurno mjesto?
- Što još, bicikli? - To je bio moj auto!
To nije istina. -Jest.
To je bio naš obiteljski auto.
To je bilo jedino čime sam se mogao pohvaliti.
Hoćeš se hvaliti?
Idi se hvali svojim velikim strašnim kurcem, a ne svojim...
Da, baš.
Idem na trčanje.
Sada? -Da.
Trčanje, plivanje pa u krevet.
Zvuči sjajno.
Jedna ugodna večer.
Uz puno misli.
Suprugo!
- Koju da košulju obučem? - A ne, ne uvlači me u to.
Suprugo, idem. -Bok.
Jesi li dobro? -Jesam.
Super.
Mogu li dobiti poljubac za rastanak?
Da.
Sada?
Hoćeš da stanem na vrata i mašem rupčićem?
Da, baš. To hoću.
Dajte sve od sebe.
Samo jako, još 30 sekundi.
15 sekundi.
Pojačajte, ne odustajte.
Nastavite, hajde.
Hajde, hajde.
Hajde, ekipa.
Usporite...
Tri, dva, jedan.
Kad počneš razgovarati o tome, naiđeš na druge ljude
koji eksperimentiraju sa svojom seksualnosti,
koje zanimaju različite mogućnosti.
Time što smo otvorili vezu, također smo otvorili i naš dom.
Lijepo dupe. Što da kažem?
Hoćeš malo vina? -Hvala.
Infarkt.
Kako si ti? Dobro si?
Idem van nakratko.
To je kao oplakivanje.
Ispočetka si histerična,
mnogo je suza.
Jednostavno ne želiš napustiti, bilo tu osobu, bilo taj sustav.
Jedan je od tih korijena samo otpao.
Nisam ga ni morala odsjeći.
Isuse Kriste.
Napokon mogu biti svoj ludi, divlji ja.
Ne mogu ni izraziti taj osjećaj slobode i ljubavi.
Toliko sam ludo zaljubljen u tebe.
Čudesan je osjećaj.
Ovo nam je 22. proljeće. No imamo ih nekoliko svake godine.
Ja sam spasila našu ljubav.
Da, jesi. -Jesam.
Pobijedila si, uspjela si.
Nisam tužni pobjednik, već sretni pobjednik.
"Ja sam kralj!"
Iz kojeg je to filma?
"Što znači Stonehenge?"
Ylvis?
Kriste Isuse. Dolazi oluja.
2021. NEGDJE U BRANDENBURGU
Ni s kim nisam uživala u životu kao s njim.
"Na moje dlanove Neprestano upisuješ tragove
Zatim ih obrišeš kistom
Kažeš da se ne bojiš nikoga
Da, ako nas uhvate Pojest ćeš ih žive
Takav si ti
Kad me budalaštine I neimaština utuku
Ti se majmuniraš I kuća najednom živne
U moje oči vrati se iskra
I želim opet živjeti Makar samo za tebe
Ti si lijek za sva zla
I moja nada u iduću godinu..."
Trebaš pomoć?
"Ti si zvijezda u tmini
Svjetski prvak u sreći
Takav si ti..."
Ovaj je život zaista prekrasan. Nikad mi nije bilo bolje.
Nikad mi nije palo na pamet da okončam ovo poglavlje zbog toga.
- Samo izvoli. -Oprosti. - Samo izvoli.
- Radiš li isto i s...? - Jedem ih.
Da... -Ti također?
Ne, ne jedem, no moram se očešati.
Da, i ja, no mislila sam da mi je to noga. Čudno je bilo.
Ne, to je moja noga.
Dobro.
- Pojebimo jastuk. - Da, pojebimo jastuk.
I kako je bilo... i ovo je bilo?
Ja sam to jučer radio. -Stvarno?
Evo stigli nam putnici.
Naši istočni susjedi!
Zaželi želju.
Pažljivo.
Eto ga.
To što imamo ovdje tako je izuzetno
da je katkad teško povjerovati u to.
To je pustolovina. Tko zna kako završava?
Super da si pronašla mjesto za to.
Dogodilo se samo od sebe, bio je to samo spoj.
Nakon svega što se dogodilo u tom razdoblju?
Svi tvoji demoni, tvoji strahovi...
Cijeli taj proces.
Sjećaš se kako je bilo prije godinu dana?
Te muhe...
Znam li što radim?
Je li on pravi za mene?
Je li se išta promijenilo?
Ja sam se promijenila.
No ne i moje tijelo. U šoku sam da mi i dalje savršeno pristaje.
Tako.
Zdravo! -Zdravo!
Kako se osjećaš? -Dobro.
Super. -Jako dobro.
Super. Volim te.
Da, mislim da malo jače.
- Malo jače, dobro. - Jer sad je prekrasno.
Dobro.
Mislim da ću oćelaviti nakon ovoga.
To je... još jedna noć. -Praznik je.
Stiže. -Da... ode mi kosa.
Voljet ću te svejedno.
Bi li se udala za mene? Bi li se udala za mene?
Naravno. -Naravno?
Jasno. -A ti?
Ja kažem "da".
Da, rekle su "da"!
Uzmem prsten... I neka zabava počne!
Hvala.
- Gdje je pljesak? - Ovo je pljesak.
Ajme, ovdje je bila ptica. Jer je...
Ne, nije tako. -Ma naravno.
Ne, ovako je...
Čekaj malo.
- Vrijeme za poljubac... - Vrijeme za poljubac!
Slatko.
Dobro, da. -Hajde.
Da, bliže tom...
Onom što si govorila. No i dalje si slatka.
Pitam se koju će Alicjinu majicu Sebastian sutra obući.
Onu šljokičastu.
I jedan od Alicjinih lijepih šešira.
Ajme.
Moja je kći pronašla Roma i pleše s njim.
Varam li se? Ne varam se.
Gdje ga je, zaboga, pronašla?
Tako se naprosto razvio. Moj se muž promijenio.
"Tako sam slobodna
Potpuno sama
Pored tebe
Zaista ne boli jako
Tako slobodna
Sad je uskoro gotovo
Biti slobodna
Samo biti slobodna
Pomoći ću ti
Znam da ispočetka malo boli
No ne plači
Samo budi slobodna..."
- Kako se osjećaš? - Jebeno slobodno.
Bok! Ja sam Camila,
iz "Out of Contexta". Danas ću biti vaša voditeljica.
Da... dom.
Ponašajte se prema njemu kao da je vaš.
Idem ja onda. -Samo daj.
Što ima? -Kad ćemo jesti?
Čim završim s ovim.
Možeš li popraviti i naš? -Da, mogu.
Nestalo je sunca. -Dođi ovamo.
Leći ću na tebe. -Dođi k nama.
Tebi na trbuh.
Nema mjesta. -Naravno da ima.
Ovdje je već dosta hladno.
Ajme, koliko brzo zahladni. Joj, oprostite.
Hladno, hladno, hladno.
Naravno... Stavi...
Stavi... stavi...
U sklopu svojeg završnog rada iz psihologije
istražujem ljubomoru
u poliamornim ili nemonogamnim vezama.
Što za vas znači ljubomora?
Što prvo povezujete s tom riječi?
Vrlo je snažno povezujem sa strahom.
Vrlo snažno.
To je strah od gubitka, strah od promjene,
strah od toga da budeš zamijenjen.
Mnogo snažnih strahova koje nazivam demonima.
Ti si kao pas.
Ti si kao pas. Dođi ovamo.
Oni... ponašali su se kao psi.
Zdravo, dome!
U redu je.
Zašto nisi siguran u to?
Ne, mislim da, učinimo li to sada ili za dva mjeseca,
nema neke razlike.
Strahovi nemaju veze s odabirom trenutka. -Da.
To nema nikakve veze s... vremenom.
Imaš baš slatku... ne, to je vlas. Oprosti, nema želje za tebe.
Neću. -Nema želje za tebe.
Nema želje.
- Da, shvaćam... - Nije vrijeme za želje.
Da, no ne želim činiti stvari u žurbi.
Ako se preselim ovamo...
moram se osjećati dobro u vezi s tim
te da su svi dobro u vezi s tim.
No trenutačno nam je sve skupa malo previše, nama troma.
Da. -I...
Meni nije. -Malo.
Meni nije. -Tebi nije?
Da. -I tebi je.
Nalaziš se između i nosiš se s mnogočime.
To je totalna laž. -Da.
Reći da nisi...
Nas troje je prepuno straha i preplavljeni smo.
Ja živim. -Da.
Ne, ali možeš donijeti stvari i...
vidjet ćemo kakav je osjećaj kad stvari budu ovdje.
Da, no mogli bismo malo pomalo. To je ozbiljna...
Stvar. -Donijeti svoje stvari.
Definiraj "malo pomalo".
Ne, samo... Doneseš nešto, na primjer...
Na primjer, svoj televizor.
Igraću konzolu?
Ne, shvatila sam.
Da!
Jednog ćemo se dana smijati ovoj jebenoj slici.
To je jedini način.
Kad je spalimo.
Ne kad je spalimo, bit će nam...
"Znaš, nekad davno, imali smo..."
Imat ćemo je u spavaćoj i smijat ćemo se tome.
Bože. -Da.
- Obriši je, ne znači da... - Moraš izbrisati moju prošlost?
Ne, tvoja je prošlost ovdje i ovdje.
- Zašto je pokazivati? - Moja prošlost...
Tako da...
moraš je izbrisati.
Pomalo je kao...
sjedenje u čekaonici.
A ne znam koliko dugo mogu sjediti u čekaonici.
Zdravo, ovdje Sebastian Rost.
I osjećam se kao da si me izdao.
Mogu je pomaknuti prema laktu, stisnuti i u kontroli sam.
Ne moram je vidjeti, mogu gledati tebe,
no svejedno osjećati što mi ona ovdje radi s rukom.
Mogu kontrolirati što radi
a da je ne gledam,
dobivam tu informaciju iz onog što osjećam.
Ako je želim posjesti, druga mi je ruka slobodna za to.
Ta ideja dijaloga koji se stalno razvija, kao u tangu,
gdje čekaš ili možeš shvatiti što druga osoba želi...
Nema šanse, još učim čvorove.
Sada shvaćam način na koji ona komunicira
ili ga barem malo bolje shvaćam.
Ova vas vježba tome uči.
Vi ste taj koji nanosi bol.
Vi ste taj koji to želi, to je neistraženo područje.
Koliko boli želite nanijeti?
Koliko zao možeš biti...
prema nekom koga voliš?
Hvala. -Nema na čemu.
Dakle, novi međuodnos.
Sebastiane, što kažeš? Hoćeš i dalje vezati?
- Ne, može se i mene vezati. - Opet da te se veže?
- Da, molim.
Dobro.
Ovo je najbolji dio. -Da.
Vidimo se kod kuće.
Odavno nismo plesali.
Jesi li dobro? -Jesam.
Dobro, držimo se tanga.
Dakle. -Otvoren mi je šlic.
Nebitno.
Dakle, okrećemo se...
u drugu stranu.
Zatim možemo...
ako se bude dobro vladao...
treći se put okrenuti.
Ovdje završimo. To su dva široka okreta, čak tri.
Od rotacije.
Što sad?
Opustite se.
Malo bliže za drugu "sacadu".
Središnji položaj ste poprilično savladali.
Možda slučajno jedno drugom ne date dovoljno mjesta.
Samo se opustite i vježbajte.
Oprosti, pogubila sam se.
Imate li nešto novca za tečaj?
No niste već gotovi valjda?
Znači, osjetljivi ste? -Da.
Dobro. -Jer sam početnik.
Ja ga mogu zadržati.
No ovo je... ovo će biti najljepše.
Otvorit ćeš srce, bit ćeš...
Da, ne bojim se toga. Samo treba reći to.
Dat ću ti onda malu dozu. -Super.
Za tebe 150. -Dobro.
A onda,
ovisno o tome kako će ti biti za pola sata...
Vidjet ćeš želiš li još ili...
Izgleda kao mnogo. -U redu je.
Dobro.
Ovo je cijela doza, a ovo je malo više.
Lijepo. Ljubavi. Uživajmo.
Želim vam lijep "trip". -Hvala.
O, jebote.
Ljutiš se? Dobro.
Idem se okupati. -Uživaj.
Hvala.
Jedan...
Dva... tako.
Tri...
Četiri...
Pet...
2022. NEGDJE U POLJSKOJ
Šest...
Sedam...
Osam, devet, deset.
Predajem se.
Osjećam se potpuno izgubljenom.
Mičite se s puta, prolaz!
Ili ću vas pregaziti.
Da, molim vas.
Mogu li je iskušati? -Da.
Umri!
Mrzim te ovog trenutka. -Znam.
Osjećam to.
Znam da i ti mene mrziš.
Više ne.
Ima trenutaka, no ne sada.
Mislim da te mrzim.
Ne mogu te podnijeti. Gnjevna sam.
Ljubomorna.
Imam... poželim da nisi ovdje.
I...
Ne znam kako to učiniti.
Kako opet naći zajednički jezik i ljubav jedna za drugu
jer trenutno je... Ne možemo se podnijeti.
Rado bih da govoriš u svoje ime.
Ne da "mi ne možemo", "mi mrzimo". Samo reci što osjećaš.
Dobro. Više te ne podnosim. -Hvala.
Trenutačno. I voljela bih pronaći nešto u sebi da budem dobra prema tebi.
I ne pronalazim to.
Trenutačno...
Ne mrzim te, jako mi je žao što si na tom mjestu
i sjećam se da sam i ja ondje bila. Poznajem taj osjećaj.
A za mene je sada najbitnija... ljubav prema samoj sebi.
Ne provoditi vrijeme s tobom, ne biti pored tebe.
Moram se brinuti samo za sebe, osjećam da se moram štititi od tebe.
Imam razumijevanja za tebe.
Žao mi je, no ja te ne volim kao što te voli Sebastian.
Dakle, ako Sebastian pati i...
i ti mu ne možeš pomoći jer si sama sebi na prvom mjestu?
Mislim da je to glupo pitanje. -Zašto?
Jer to nije isti odnos.
Dobro, no odgovori mi.
- Možeš mu pomoći... - Ne znam. Vidjet ćemo.
Čak i ako se moraš brinuti za sebe?
Sebastian izgleda kao... stari redovnik.
Potpuno... sjebano. -Da.
2023., BERLIN
Ne mogu se nositi s time jer... kakva je situacija?
Camila i ja nismo u stanju razgovarati.
Teško. -Ja nisam ono što sam mislio da jesam...
Ne prekidaj me. -Dobro.
Samo sam ti htjela reći da to kako se ponašam kod kuće,
moje novo ponašanje, nova definicija sebe, moje granice,
ponašam se kao dijete koje uči hodati, priznajem.
Da, želim opet imati svoje gnijezdo
gdje se mogu obnoviti.
To su tvoje granice. No to je i moja spavaća soba, moj dom, moj život.
Naviknut si da se povlačim. Ja uvijek popustim... daj da završim.
Ja moram biti velikodušna i uvijek puna obzira.
No ja trenutačno ne mogu biti obzirna.
Dobro, stanimo na trenutak.
Jer mislim da se nikamo ne krećemo.
Koja je vaša definicija slobode i što vam treba da biste se tako osjećali?
Sebastian je rekao da može voljeti dvoje ljudi istovremeno,
da je to u stanju.
Ja vjerujem da zaista može i dokazao je to.
No naša sposobnost za to je ograničena.
U to dvoje ljudi, te velike ljubavi koje su sada...
Ja sam ljubav njegova života. Camila je ljubav njegova života.
Ja sam žena njegova života. Camila je ljubav njegova života.
Želi ostati s njom do kraja života. Sa mnom također.
Govori nam to, želi to.
Silno se trudi da sve bude zaista dobro.
No iz onoga što smo vidjeli i iskusili dosad,
ne mislim da je to moguće.
Mislim da je gotovo nadljudski napor
učiniti to tako da su svi zaista sretni i zadovoljni.
Svatko od nas mora raditi kompromise. Ja ih svakako radim.
I cijena je toga vrlo visoka.
Započeli smo proces otvaranja našeg odnosa
i učinili smo nevjerojatne stvari
i oboje smo se odlučili za takav život.
Nije riječ o povratku na monogamiju.
Uopće.
Nastojali smo steći slobodu i...
no ja se trenutačno jednostavno ne osjećam slobodno.
Čovječe, Sebastiane,
koliko si zapravo nadmen i glup?
Dovraga, ljubomoran sam.
Glupo je ne moći priznati da si ljubomoran.
Također sam prije govorio da se ne bojim. Kakva glupost.
U nama postoji cijeli spektar emocija
i totalno je idiotski pokušati ih potisnuti.
Pitanje je kako se nosimo s time.
Kretati se po mraku
na potpuno nepoznatu terenu,
nisam uopće vidjela kamo ići niti komu se obratiti.
Uzdala sam se u to,
vjerovala tome,
a istovremeno sam podsvjesno znala
da je na kraju dana to sloboda koja je moja,
a ne sloboda koju dajem njemu.
Bilo bi lijepo provesti ugodnu noć pored kamina. -Da!
Tvoji bi nas roditelji mogli naučiti igrati pasijans.
Kakav pasijans?
Ona igra za dvoje.
Da, ono što oni igraju.
Sjedite jedno nasuprot drugom i spuštate karte dok god ih imate.
Osjećam kako me vuče. Želim se osjećati starim.
Zaboraviti sve.
Ovo je bilo poetično.
"Dolazim ti
Usred noći
Bila sam tako uzrujana
Naoružavaš se
Naoružavaš
Da bi išao u bitku sa mnom
Zašto ideš
U bitku sa mnom?
Možda će sunce opet izaći
Zašto..."
Vidi ondje.
"Ideš u bitku sa mnom?"
Prekrasno.
"Pitaš: 'Zašto si tako blijeda?'
Odgovaram: 'Zašto promočiš Kad si na kiši?'
Kako to da ništa o tome ne znaš
No vidiš sve?
Zašto ideš
U bitku sa mnom?
Zašto ideš
U bitku sa mnom..."
MEDIATRANSLATIONS