Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Opreşte-te, gata.
- Vrei să te încălzesc? - Nu, mă încălzesc la soare.
Eu sunt soarele.
- "Eu sunt soarele..." - Eu sunt soarele.
AI ÎNCREDERE ÎN MINE
ANUL 2013 UNDEVA ÎN BRANDENBURG
Vânătorul!
Unde e? Iată-l! Te-am prins.
Îmi dau seama ce fac?
Este omul potrivit?
Alicja, născută în 1976 în Polonia...
îl iei pe Sebastian, născut în 1966 în Berlin,
în căsătorie?
Dacă da, spune "Da".
Categoric. Da!
S-au cunoscut la un curs de tango, nu?
Cred că s-a întâmplat acum 10 ani.
Ala s-a dus la Berlin să înveţe tango.
Şi nu s-a mai întors acasă.
Şi aşa am ajuns aici.
Femeia vieţii mele,
în timp ce te delectezi cu consumerismul, e totul bine?
Da?
Pot să-ţi pun două întrebări despre viaţă?
- Despre viaţa mea? - Da.
- Vorbeşti serios? - Prima mea întrebare este...
Ce fel de persoană vreau să fiu?
- Bine. - Şi a doua întrebare este...
Ce vreau să obţin în viaţă?
Dacă aş slăbi şapte kilograme...
De ce? Îţi stă grozav. Minunat.
Ce fel de persoană vreau să fiu?
Aş vrea să fiu un bătrân pervers cu o grămadă de...
Foarte materialist, mi-aş cumpăra cele mai bune lucruri.
Şi ce vreau să obţin în viaţă? Şi mai mulţi bani.
Cum e să răspunzi la aceste întrebări?
Vreau să fiu fericită şi...
mulţumită, veselă.
- Ce au spus ceilalţi? - Deocamdată nimic.
- Nimeni nu a răspuns încă. - Chiar sunt curioasă.
Asta nu e important, Ala. Cum răspunzi tu este important.
- Dar tu? - Am spus că vreau să am succes.
Şi să am două mii de fete care mă adoră.
Două mii?
Aş vrea să fiu sultan.
Sultan?
- Întrebările astea nu ajută la nimic. - Nu.
Unu, doi, trei.
Timpul nostru de joacă s-a terminat.
Toate fetiţele şi băieţii
Să-şi aranjeze jocurile şi jucăriile.
Bunica mea a avertizat-o pe mama că
de îndată ce o femeie are copii, poate să uite de viaţa ei.
Te dedici familiei şi copiilor,
iar tu nu mai eşti importantă.
Accepţi asta în mod automat.
Dacă asta e tot ce ştii, te gândeşti că aşa trebuie să fie.
Am crescut în Germania de Est.
Am fost comunist.
Am crezut că socialismul ne va salva, că va salva lumea.
După schimbarea regimului, totuşi, am realizat că...
libertatea este un bun de preţ.
ANUL 2019 UNDEVA ÎN BRANDENBURG
Opreşte-te!
Nu! Nu!
Ba da. Am luat o şosetă...
La naiba.
Încă doi ani...
şi nu voi mai avea nicio şansă.
Haide, nu durează mult.
Dacă părul nu e încâlcit, ar trebui să dureze cam un minut.
- Te mănâncă capul? - Un pic.
Păduchi.
Unu.
Doi.
Trei.
Patru.
Am visat că tu şi tata v-aţi despărţit.
- Şi cum era? - Rău.
Cinci.
Vino să mă îmbrăţişezi!
- Trebuie să merg la toaletă! - Nu, nu, nu...
- Tata m-a părăsit sau l-am părăsit eu? - Tu l-ai părăsit.
Şase.
Da, dar...
Nu ai venit la noi, pentru că ştiai...
- Am ştiut că a fost doar un vis. - Prostuţo.
Asta nu se va întâmpla.
Nu? De ce nu?
Pentru că vă plăceţi unul pe celălalt!
- Doar ne plăcem? - Vă iubiţi.
Da, ai dreptate.
... Şapte, opt, nouă...
... Şapte, opt, nouă, zece... vin!
M-am oprit din jucat.
Femeia vieţii mele, ai vrea să asculţi muzică?
Ce ţi-ar plăcea să asculţi?
Ceva...
relaxant.
Ceva relaxant?
Relaxant...
Am decis acum un an să încercăm o relaţie deschisă,
dar nu am spus nimănui.
Doar am vorbit unul cu celălalt despre asta.
Îl urmez în această călătorie.
Pentru noi.
Dacă ar fi cineva, atunci el ar fi.
Cai verzi.
Trecând în galop.
De sub copitele lor
Florile ţâşnesc.
Broaşte în iaz
Aprind un foc.
Sus pe cer
Stelele strălucesc în lumina lunii.
Mi-ai vorbit.
Distant şi ciudat.
Ai spus că vara noastră
Se apropie de sfârşit.
Vara...
Oricum, cine vrea să facă sex?
Este supraevaluat.
Briza de vară parfumată cu mentă.
De culoarea zmeurei.
Vara....
Cu pădurea verde.
Vara....
Răsunând de cuci şi ciocârlii.
- Vino aici. - Nu!
- Vino... - Nu!
Închide uşa.
Simţi că romantismul s-a dus?
Nu, eu doar...
Simţi că dragostea s-a dus?
Nu-i aşa?
Că facem toate astea împreună fără să ne iubim?
Nu.
Nu ştiu cum să spun...
Să trăieşti împreună, să lupţi pentru a face relaţia să meargă...
E foarte intim.
Trebuie să ştii foarte multe despre cealaltă persoană.
- Chiar trebuie să pui totul la vedere. - Da.
Am încercat asta timp de doi ani.
Doi ani în care te-ai întrebat
dacă poţi privi sau suporta să vezi
cum soţul tău se combină cu o altă femeie,
cum o sărută, o atinge, i-o trage.
Ce s-ar schimba?
Cum faptul că m-aş culca cu o altă femeie ar schimba ceva?
Nu am vorbit niciodată despre asta aşa cum o facem acum.
Da, aşa e. Oamenii nu vorbesc despre lucrurile astea şi e o prostie.
E parte din...
E mai uşor să nu vorbeşti. Îţi face viaţa mai uşoară.
- Şi ţie. - Sigur.
Da.
Monogamie sau libertate.
Trebuie să te hotărăşti.
Când am adormit eram copilă şi când m-am trezit eram femeie.
S-a întâmplat peste noapte.
L-am întâlnit pe primul meu iubit când aveam 14 ani.
Era cu opt ani mai mare decât mine.
El era mai în vârstă, iar eu arătam matură pentru vârsta mea,
aşa că ne potriveam bine.
Îmi amintesc de "începuturile noastre fizice".
Am făcut şedinţe foto erotice,
am descoperit...
acea interacţiune specială,
faptul de a fi împreună, trup lângă trup.
Am fost foarte norocoasă să pot experimenta toate astea.
Liber.
BERLIN, GERMANIA NOIEMBRIE 1989
Începi viaţa de adult şi opiniile tale se schimbă.
Aveam 21 de ani când a căzut Zidul Berlinului.
Apoi am mers la Roma
şi am văzut Capela Sixtină.
M-am minunat de frescele lui Michelangelo.
M-am gândit: "Nenorociţilor, nu m-aţi fi lăsat niciodată să ies din ţară."
"N-aş fi văzut aşa ceva în toată viaţa mea."
Asta e trauma mea.
Acest sentiment de...
de a nu fi liber.
Eu şi Sebastian avem poveşti de viaţă diferite.
El şi-a întâlnit prima prietenă când avea 16 ani.
S-a căsătorit cu ea când avea 20 de ani, a devenit tată la 26 de ani.
A fost căsătorit timp de 16 ani,
timp în care nu i s-a permis să facă ceea ce dorea.
Monogamia era singura opţiune.
Ştia că îşi va pierde soţia dacă făcea ceva.
Dar eu am avut acea libertate. Cum aş fi putut să-i refuz asta?
"Eu am experimentat-o, dar tu nu ai voie."
- Nu m-am întâlnit cu cineva demult. - Te duci la ea acasă?
- Cred că da. Unde altundeva? - Bine.
În parc?
- Nu e rău nici în parc. - Cred că e o întâlnire pentru sex.
- Eşti sigur? - Nu sunt sigur, dar aşa pare.
Ai presupus asta doar din discuţie?
Cam aşa.
Pare destul de hotărâtă.
Destul de hotărâtă?
- Ce înseamnă asta? - Poţi spune că asta vrea.
- Bine. A spus-o ea? - Nu.
- A fost printre cuvinte. - Printre rânduri.
Citeşti printre rânduri.
- Îţi poţi da seama după cum răspunde. - Ce?
- Poţi spune... - Da.
- ... de ce vrea să ne întâlnim. - Am înţeles.
Este un moment istoric.
Dacă i-o tragi, va fi un moment istoric.
- Istoric? - Da, istoric.
Nu e un pic cam exagerat?
- Istoric? - E cu siguranţă un mare pas înainte.
De ce nu te relaxezi un pic, bine?
De ce ar trebui să mă relaxez?
- Vrei să sărbătoresc? - Exact. S-a făcut.
Toate ghidurile pentru cuplurile în relaţii deschise
recomandă să stabilim limite, să vorbim despre ele,
să fim sinceri şi să vedem dacă suntem de acord să le forţăm sau nu.
Apoi, limitele se vor extinde de la sine.
Dar pentru început, fiecare are nevoie de un spaţiu sigur.
Pehlitz este spaţiul meu sigur.
La fel şi acasă. Şi cum rămâne cu maşina?
- Cred că nu, tu deja... - A fost cu mult timp în urmă.
Înainte să avem vreo înţelegere.
Nu, dar tot ai făcut-o.
Deci şi maşina era un spaţiu sigur?
- Ce altceva, bicicletele? - Era maşina mea!
- Nu e adevărat. - Ba da.
Era maşina familiei noastre.
Era singurul lucru cu care mă puteam da mare.
Vrei să te dai mare?
Du-te şi etalează-ţi scula mare şi înfricoşătoare şi nu...
Da, sigur.
Mă duc să alerg.
- Acum? - Da.
O alergare, înot, apoi la culcare.
Sună bine.
O seară plăcută!
Plină de reflecţii.
Nevastă!
- Ce tricou să port? - Nu mă băga în asta.
- Nevastă, eu plec. - Pa.
- Eşti bine? - Da.
Bine.
Îmi dai un sărut de plecare?
Da.
Acum?
Vrei să stau la uşă fluturându-mi batista?
Da, sigur. Asta vreau.
Dă tot ce ai.
Haideţi, au mai rămas 30 de secunde.
15 secunde.
Daţi-i bătaie, nu renunţaţi.
Ţineţi-o tot aşa, haideţi.
Hai, hai.
Haideţi, băieţi.
Mai încet...
Trei, doi, unu.
Când începi să vorbeşti despre asta, întâlneşti şi alţi oameni
care experimentează cu sexualitatea lor,
care sunt curioşi cu privire la diferite posibilităţi.
Prin deschiderea relaţiei noastre, ne-am deschis şi casa.
Frumos fund. Ce altceva pot să spun?
- Vrei vin? - Mulţumesc.
Atac de cord.
Ce faci? Eşti bine?
Ies un pic.
E ca un doliu.
Eşti isterică la început,
plângi mult.
Nu vrei să te depărtezi de o persoană sau de un sistem.
Cred că una dintre rădăcini s-a rupt pur şi simplu.
Nici măcar nu a trebuit să o tai.
Isuse Hristoase.
În sfârşit, pot lăsa nebunul şi sălbaticul din mine să se manifeste.
Nu pot exprima în cuvinte acest sentiment de libertate şi iubire.
Sunt îndrăgostit nebuneşte de tine.
Mă simt minunat.
Este a 22-a primăvară a noastră. Avem câteva în fiecare an.
Am salvat dragostea noastră.
- Da, asta ai făcut. - Am reuşit.
Ai câştigat, ai reuşit.
Nu sunt un învingător trist, ci unul fericit.
"Eu sunt regele!"
Ce film a fost ăsta?
Ce înseamnă Stonehenge?
Ylvis?
Isuse Hristoase. Vine o furtună.
ANUL 2021 UNDEVA ÎN BRANDENBURG
Niciodată nu m-am bucurat de viaţă mai mult cu altcineva.
Continui să scrii indicii pe palma mea.
Iar apoi ştergi urmele de pix cu o perie.
Spui că nu te temi de nimeni.
Că dacă ne prind, îi vei mânca de vii.
Ăsta eşti tu.
Când nebunia şi sărăcia mă doboară,
Te prosteşti şi casa capătă viaţă.
Scânteia îmi revine în ochi.
Doar pentru tine, vreau să trăiesc din nou.
Tu eşti leacul pentru toate relele.
Şi speranţa mea pentru anul care vine.
Ai nevoie de o mână de ajutor?
Eşti steaua din toiul întunericului.
Un campion mondial al fericirii.
Ăsta eşti tu.
Această viaţă e cu adevărat frumoasă. Niciodată nu mi-a fost mai bine.
Nu mi-a trecut prin cap să închei acest capitol pe motivul ăsta.
- Chiar te rog. - Îmi pare rău.
Te rog!
- Faci la fel cu...? - Eu le mănânc.
- Da... - Şi tu?
Nu le mănânc, dar mă scarpin.
Da, mă scarpin, dar am crezut că e piciorul meu. Ce ciudat.
Nu, e piciorul meu.
Bine.
- Hai să ne-o tragem cu perna. - Să ne-o tragem cu perna, da.
Sau putem să facem aşa.
- Am făcut asta ieri. - Serios?
Grupul de turişti.
Vecinii noştri estici!
Pune-ţi o dorinţă.
Ai grijă.
Bravo!
Ceea ce avem aici este atât de fabulos
încât uneori este greu de crezut.
Este o aventură. Cine ştie ce va ieşi din ea?
E minunat că i-ai făcut loc în viaţa ta.
S-a întâmplat pur şi simplu, a fost doar o întâlnire.
După tot ce s-a întâmplat în tot acest timp?
Toţi demonii tăi, temerile tale...
Întregul proces.
Îţi aminteşti cum era acum un an?
Muştele astea...
Ştiu ce fac?
Este el tipul potrivit?
S-a schimbat ceva?
Eu m-am schimbat.
Dar nu şi corpul meu. Sunt şocată că încă mi se potriveşte perfect.
Am înţeles.
- Bună! - Bună!
- Cum te simţi? - Bine.
- Foarte bine.
Grozav. Te iubesc.
Cred că trebuie să strâng un pic mai tare.
- Un pic mai tare, bine. - Arată frumos acum.
Bine.
Cred că o să-mi pierd părul după chestia asta.
- Asta e... Încă o noapte. - E vacanţă.
- Se întâmplă. - S-a dus tot părul.
Te voi iubi oricum.
Ţi-ar plăcea să te căsătoreşti cu mine? Ţi-ar plăcea să te căsătoreşti cu mine?
- Sigur. - Sigur?
- Bineînţeles. - Şi tu?
Eu spun da.
Da, au spus da!
Aşa că ia inelul... Să înceapă petrecerea!
Mulţumesc.
- Unde sunt aplauzele? - Astea sunt aplauze.
O Doamne, a fost o pasăre aici. Pentru că este o...
- Nu, nu făcea aşa. - Ba da, la naiba.
Nu, făcea aşa...
Aşteaptă o clipă.
E timpul să ne sărutăm...
Să ne sărutăm!
Ce drăguţ.
- Bine, da. - Haide.
Da, da, cam aşa...
Asta spuneai. Dar tot eşti drăguţă.
Mă întreb pe care dintre cămăşile Alicjei o va purta mâine Sebastian.
Cea cu sclipici.
Şi una dintre pălăriile frumoase ale Alicjei.
O, Doamne.
Fiica mea a găsit un ţigan şi dansează cu el.
Greşesc? Nu greşesc.
Unde naiba l-a găsit?
Aşa a evoluat el. Soţul meu s-a schimbat.
Sunt liberă.
Singură.
În prezenţa ta.
Chiar nu doare prea tare.
Liberă.
Acum e aproape gata.
Să fii liber.
Doar să fii liber
Am să te ajut.
Ştiu că doare un pic la început.
Dar, hei, nu plânge.
Doar fii liber.
- Cum te simţi? - Mă simt... liberă ca naiba.
Bună! Da, numele meu este Camila,
sunt de la Out of context . Astăzi voi fi gazda voastră.
Şi... da, legat de casă.
Eu... vă încurajez să o trataţi ca şi cum ar fi a voastră.
- Eu voi pleca atunci. - Du-te.
- Care-i treaba? - Când mâncăm?
Când termin aici.
- Poţi să le repari şi pe ale noastre? - Da, le repar.
- Soarele s-a dus. - Vino aici.
- Da. O să mă întind peste tine. - Vino la noi.
Pe burta ta.
- Nu e loc. - Sigur că este.
E deja foarte frig aici.
Se face frig aşa de repede. Scuze.
Frig, frig, frig.
Da, bineînţeles. Şi tu... Şi tu...
Şi tu, şi tu...
Ca parte a tezei mele de psihologie,
cercetez gelozia în relaţii deschise.
Ce înseamnă gelozia pentru tine?
Care este primul lucru pe care îl asociezi cu acest termen?
Îl asociez foarte mult cu frica.
Foarte mult.
E frica de pierdere, frica de schimbare,
frica de a fi înlocuită.
O mulţime de frici puternice pe care eu le numesc demoni.
Eşti ca un câine.
Eşti ca un câine. Vino aici.
S-au comportat ca nişte câini.
Bună, casă!
E în regulă.
De ce nu eşti sigur?
Nu, cred că dacă o facem acum sau dacă o facem peste două luni
va fi la fel.
- Temerile nu sunt legate de moment. - Da.
Nu are nimic de-a face cu... timpul.
Ai o dorinţă... nu, e un fir de păr, nu e o dorinţă. Scuze, nicio dorinţă.
- Ştiu. - Fără dorinţe. Nicio şansă.
Nicio şansă să-mi doresc ceva.
- Da, înţeleg... - Nu e timpul pentru dorinţe.
Da, dar ştii, nu vreau să fac lucrurile în grabă.
Dacă mă mut aici...
Trebuie să mă simt bine cu asta
şi să simt că toată lumea e de acord cu asta, nu?
Dar acum suntem puţin copleşiţi, toţi trei.
- Da. - Şi...
- Eu nu sunt. - Un pic.
- Eu nu sunt. - Tu nu eşti?
- Ba da. - Şi tu eşti.
Eşti la mijloc şi ai de-a face cu multe lucruri.
- E o mare minciună. - Da.
Să spui că nu eşti...
Suntem toţi trei plini de temeri şi copleşiţi.
- Trăiesc. - Da.
Nu, dar vrem să spunem, doar adu-ţi lucrurile şi...
vezi cum te simţi când lucrurile sunt aici.
Da, dar am putea să o facem pas cu pas, ştii, e serios...
- Ca o afacere. - Să aducem lucruri.
Defineşte "pas cu pas".
Aduci nişte chestii, ştii tu, cum ar fi...
Îţi aduci televizorul, de exemplu.
Consola?
Nu, am înţeles.
Da!
Simt că într-o zi vom râde de tabloul ăsta nenorocit.
Cu siguranţă.
Când e ars.
Nu când e ars, îl vom avea...
"Ştii, pe vremuri, a fost ceva..."
Îl vom tine în dormitorul nostru şi vom râde de el.
- Doamne. - Da.
- Şterge-l, nu înseamnă că... - Trebuie să-mi ştergi trecutul?
Nu, îţi păstrezi trecutul aici şi aici.
- De ce să-l arăţi? - Trecutul meu...
Deci...
trebuie să-l ştergi.
Mă simt de parcă...
aş sta într-o sală de aşteptare.
Şi nu ştiu cât timp pot sta într-o sală de aşteptare.
Bună, Sebastian Rost.
Şi simt că m-ai trădat.
O pot mişca spre cot, să o strâng, am controlul.
Nu trebuie să o văd, mă pot uita la tine
dar simt ce face cu mâna mea aici.
Pot controla ce face,
fără să trebuiască să mă uit la ea,
primesc această informaţie din ceea ce simt.
Dacă vreau să o pun jos, am cealaltă mână liberă pentru asta.
Această idee a unui dialog în evoluţie, ca în tango,
în care aştepţi sau poţi înţelege ce vrea cealaltă persoană...
Nu se poate, încă învăţ nodurile.
Acum înţeleg modul în care ea comunică,
sau cel puţin un pic mai bine.
Acest exerciţiu vă învaţă că
tu eşti cel care provoacă durere.
Vrei să o faci, este un teritoriu neexplorat.
Cât de multă durere vrei să provoci?
Cât de rău poţi fi...
cu persoana pe care o iubeşti?
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Deci! O nouă constelaţie.
Sebastian, ce părere ai? Vrei să continuăm să legăm?
- Nu. Nu. Pot fi legat. - Poţi fi legat din nou?
- Da, te rog.
Bine. Bine.
- Asta e partea cea mai bună. - Da.
Ne vedem acasă.
Nu am mai dansat demult.
- Eşti bine? - Da.
Bine, să rămânem la tango.
- Bine. - Am prohabul deschis.
Nu contează.
Deci, ne întoarcem...
în cealaltă parte.
Apoi încercăm...
dacă se poate...
Să ne întoarcem pentru a treia oară.
Aici se termină. Asta înseamnă două ture largi, sau chiar trei.
Din rotaţie.
Şi acum ce facem?
Relaxaţi-vă.
Un pic mai aproape pentru a doua sacadă.
Aţi luat corect poziţia generală.
E posibil să nu vă acordaţi reciproc suficient spaţiu.
Doar relaxaţi-vă şi exersaţi.
Îmi pare rău, am greşit.
Ai nişte bani pentru curs?
Nu ai terminat, nu?
- Eşti sensibil? - Da.
- Bine. - Pentru că sunt începător.
Eu nu sunt.
Dar... va fi foarte frumos, ştii?
Îţi vei deschide inima, vei fi...
Da. Nu mi-e frică. Doar... spuneam.
- Îţi voi da o doză mică atunci. - Bine.
- Pentru tine o doză de 150. - Bine.
Şi apoi,
în funcţie de cum te simţi în jumătate de oră...
vei decide dacă vrei mai mult sau...
- Pare destul de mult. - E în regulă.
Bine.
Aceasta e o doză întreagă, iar aceea e un pic mai mare.
Drăguţ. Amor, să ne bucurăm.
- Să aveţi o experienţă plăcută. - Mulţumesc.
La naiba.
Eşti supărată? Bine.
- Mă duc să înot. - Să te simţi bine.
Mulţumesc.
Unu...
Doi... asta e.
Trei...
Patru...
Cinci...
ANUL 2022 UNDEVA ÎN POLONIA
Şase...
Şapte...
Opt, nouă, zece.
Mă predau.
Mă simt complet pierdută.
Dă-te din calea mea!
Sau dau peste tine.
Da, te rog.
- Pot s-o încerc? - Da.
Mori!
- Te urăsc în acest moment. - Ştiu.
O simt.
Ştiu că şi tu mă urăşti.
Nu te mai urăsc.
Uneori da, dar nu acum.
Cred că te urăsc.
Nu te suport. Sunt furioasă.
Sunt geloasă.
Îmi doresc... să nu fii aici.
Şi...
Nu ştiu cum să fac
să găsim un teren comun şi să regăsim dragostea una pentru cealaltă,
pentru că în acest moment... nu ne mai putem suporta una pe alta.
Aş aprecia dacă ai vorbi pentru tine.
Fără "nu ne putem suporta", fără "ne urâm". Doar spune ce simţi.
- Bine. Nu te mai suport. - Mulţumesc.
Mi-ar plăcea să găsesc un teren comun unde să am sentimente bune pentru tine.
Şi nu găsesc o cale de... a o face.
În acest moment...
nu te urăsc, îmi pare foarte rău că simţi aşa
şi îmi amintesc că şi eu am trecut prin asta. Cunosc sentimentul.
Şi pentru mine acum este doar... iubire de sine.
Încerc să nu petrec timp cu tine, să nu te am în preajma mea.
Doar am grijă de mine. Am sentimentul că trebuie să mă protejez de tine.
Am înţelegere pentru tine.
Îmi pare foarte rău, dar nu te iubesc aşa cum te iubeşte Sebastian.
Deci dacă Sebastian suferă...
nu poţi să-l ajuţi pentru că tu te pui pe tine pe primul loc?
- Este o întrebare ridicolă. - De ce?
Pentru că nu este aceeaşi relaţie.
Bine, dar răspunde.
- Eşti capabilă să-l ajuţi... - Nu ştiu. Vom vedea.
Chiar dacă trebuie să ai grijă de tine?
Sebastian arată ca un... călugăr bătrân.
- Complet... terminat. - Da.
Nu mă pot descurca din cauza situaţiei în care suntem.
Eu şi Camila nu putem vorbi.
- Dificil. - Nu sunt ceea ce credeam că sunt...
- Nu mă întrerupe. - Bine.
Voiam să-ţi vorbesc despre felul în care mă comport acasă,
despre noul meu comportament, noua mea definiţie de sine, limitele mele,
despre faptul că mă comport ca un copil care învaţă să meargă, recunosc asta.
Da, vreau să am din nou un cuib
unde mă pot reîncărca cu energie.
Aceasta este limita ta. Dar este şi dormitorul meu, casa mea, viaţa mea.
Eşti obişnuit să cedez. Întotdeauna cedez... Lasă-mă să termin.
Trebuie să fiu generoasă şi mereu atentă.
Dar nu pot fi grijulie acum.
Bine, hai să ne oprim aici pentru o secundă.
Nu cred că asta ne duce nicăieri.
Care e definiţia ta a libertăţii şi de ce ai nevoie ca să te simţi liberă?
Sebastian a spus că poate iubi două persoane în acelaşi timp,
că este capabil să facă asta.
Eu cred că poate, a dovedit că poate.
Dar capacitatea noastră de a face asta este limitată.
Acum suntem doi oameni, două mari iubiri...
Eu sunt iubirea vieţii lui, Camila este iubirea vieţii lui.
Eu sunt femeia vieţii lui, Camila este femeia vieţii lui.
Vrea să rămână cu ea pentru tot restul vieţii lui. Şi cu mine, de asemenea.
El ne spune asta, vrea asta.
Se străduieşte nebuneşte să se asigure că totul e foarte bine.
Dar din câte am observat şi din ceea ce am trăit până acum,
nu cred că este posibil.
Cred că este aproape inuman
să o faci astfel încât noi toţi să fim cu adevărat fericiţi şi mulţumiţi.
Fiecare dintre noi trebuie să facă compromisuri. Eu fac, în orice caz.
Şi este un preţ foarte mare de plătit.
Am început procesul de deschidere a relaţiei noastre
şi am făcut o muncă incredibilă
şi suntem amândoi hotărâţi să trăim în acest fel,
nu este vorba despre întoarcerea la monogamie.
Deloc.
Am luptat pentru libertate şi...
dar, pur şi simplu, nu mă simt liberă acum.
Omule, Sebastian,
cât de arogant şi prost eşti?
La naiba, sunt gelos.
E stupid să nu poţi recunoaşte că eşti gelos.
Şi eu obişnuiam să spun că nu mi-e frică. Ce tâmpenie!
Avem un întreg spectru de emoţii înăuntrul nostru
şi e complet idiot să încercăm să le suprimăm.
Întrebarea este cum le gestionăm.
Mişcându-mă în întuneric
pe un teren complet necunoscut,
nu puteam vedea deloc unde să merg, sau cu cine să vorbesc.
M-am bazat pe asta,
am avut încredere în asta,
dar în acelaşi timp, am ştiut în subconştient că,
în final, aceasta este libertatea pe care o am eu
şi nu libertatea pe care i-o ofer lui.
Ce frumos ar fi să petrecem o noapte confortabilă lângă şemineu.
Da!
Părinţii tăi ne-ar putea învăţa să jucăm pasenţe.
La ce te referi?
La jocul ăla de cărţi pentru două persoane.
Da, jocul de cărţi pe care îl joacă ei.
Stăm faţa în faţă şi punem cărţi până nu mai putem continua.
Mi-ar plăcea. Vreau să mă simt bătrân.
Să uit totul.
Sună poetic.
Vin la tine.
În toiul nopţii.
Am fost tare supărată.
Te-ai înarmat.
Ca să intri în luptă cu mine.
De ce
intri în luptă cu mine?
Poate soarele va răsări din nou.
Uită-te acolo.
Minunat.
AI ÎNCREDERE ÎN MINE
REGIZOAREA ŞI PROTAGONIŞTII ERAU PRIETENI DE MULŢI ANI, DE ACEEA
REGIZOAREA A FOST CAPABILĂ SĂ FILMEZE FRÂNTURI AUTENTICE DIN VIAŢA LOR.