Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ZMIZELY V NOCI
- Kam zmizely? - Kde jsou děti?
Kam zmizely?
Giovanni?
Bianco?
V Americe jsem měla kariéru.
Ale v tady v Itálii jsem nemohla začít znovu.
Neumím tak dobře italsky, abych se starala o pacienty.
Co jste dělala v USA, paní Walgrenová?
Byla jsem psychoterapeutka.
Se specializací na PTSP.
Posttraumatická stresová porucha.
Tady v Bari jsem byla jen máma a zbožňuju to.
Ale je to pro mě těžké.
V Americe jsem měla kariéru, život.
Strašně mi chybí mí přátelé a rodina.
- Giovanni! - Bianco!
Paní Walgrenová vám půjčila velký obnos na koupi starého statku, že?
Bylo to něco, co jsme chtěli oba, ne jen já.
Chtěli jsme z něj udělat penzion. Začali jsme s přestavbou.
Jen chci podotknout, že kapitál pocházel výhradně od mé klientky.
A není žádným tajemstvím, že zatímco probíhala přestavba,
pan La Torre se věnoval hazardu a hromadil obrovské dluhy.
Pak bych chtěla dodat, že paní Walgrenová,
která měla díky své profesi přístup k některým lékům,
si v minulosti vytvořila závislost na opiátech.
To je pravda, ale pokud můžu,
tak moje žena měla v Americe autonehodu, když řídila.
Předepsali jí silné léky proti bolesti, které jsou návykové.
Už jsme si asi udělali obrázek.
Zasedání se odročuje.
Jmenuji nestranného konzultanta, který přezkoumá profily páru
a zhodnotí svěření do péče.
Giovanni!
Ha, ha! Nenašli jste nás!
To není vtipné, jasné?
Tohle už nedělejte. Říkal jsem vám, že je to tu nebezpečné.
Dobré ráno, pane!
Salvatore, jak se máte? Co děti?
V pořádku. Než zapomenu, mám tu pro vás nějakou poštu.
Nechápu, proč to pořád posílají sem. Už je to rok.
- Vezmu si to, až půjdu. - Dobře.
- Připravený na zápas? - Nemůžu dospat!
- To znám. Tak zatím. - Zatím.
Ahoj.
- Víš, že jdeš pozdě? - Děti?
Připravují se.
Děti?
Ahoj, tati.
Ahoj, tati. Máma mi koupila nové ploutve.
Super. Nezapomeňte si masky.
- Dojdu pro ně. - A náhradní plavky. Pospěšte si.
- Dělej, Giovanni. - Poslyš.
Omlouvám se za svého právníka.
Byl drsný. Mrzí mě to.
Když se zapojí právníci, vždycky je to drsné. Je to na nic, co?
Ale děkuju, žes objasnil tu mou nehodu.
Vážím si toho.
Všechno má své hranice. Aspoň pro mě.
Jo.
V kolik letíš?
V osm.
Máš pro děti nějaké jídlo?
No jasně, že mám. Proč se ptáš?
Jen se ptám.
- Vím, jaký jsi. - Jo. Pořád se ujišťuješ.
- Pojďte se se mnou rozloučit! - Už jdeme!
Pa. Měj se, zlatíčko.
Kdy se vrátíš?
V úterý. Buďte hodní, ano?
- Dobře. - Ahoj.
- Jdeme. - Pa.
- Zavolej, ať jim můžu popřát dobrou noc. - Jo.
Gio! Podívej, máme dalšího. A tenhle je fialový!
Už jich mám hodně. Asi tak 14!
Koukej, jak je veliký. Plav.
Posuň je, pojď sem.
Večer vám uvařím špagety, jo?
Nazdar! Chytili jste něco?
Tati, to je strejda Nicola!
Čau, Nico.
Čau, Pietro. Vracíš se s prázdnou jako obvykle?
Ne, chytili jsme 41 obrovských ježků.
To je super!
- Můžeme na tvoji loď, strejdo? - No jasně.
Ale musíte se zeptat tatínka.
- Tati, prosím. - Ne. To je vyloučeno.
A není to tvůj strejda.
No tak, tati, prosím!
- Ne. - Pietro. Pět minut.
Ne, nemůžeme. Máme toho hodně.
Jenom na pět minut. Prosím.
No tak! Táto, pět minut.
Dobře, pět minut, jasné? Až to tu uklidím, tak jdeme.
Nemám čas, Nico.
Jasně.
Tak pojďte, děcka! Jdeme.
Hej, to je ropušnice. Pálí, takže nesahat.
Tenhle hnusák je ďas. Je ošklivý, ale moc dobrý.
Pak tu máme mořského okouna, cípala…
A tady…
Tenhle obr je můj nejlepší úlovek.
- Vidíte? - Jeho tvář mě děsí.
Tvoje loď je mnohem větší než tatínkova. Máš štěstí.
- Pietro? - Jo?
Nechceš se dívat na zápas u mě?
Mám velkou telku. Přijde pár přátel, uvaříme si rybu.
- Prosím, tati, můžeme? - Ne, Nico, to ne.
No jasně, nikdy nemáš čas.
Od té doby, co ses stal otcem, už asi nechceš být ve špatné společnosti.
Přesně tak.
Hele, děcka, víte, jak moc mám vašeho tátu rád?
Je to pravda.
Tak jdeme.
Pojďte.
Šel jsem kolem a řekl jsem si, že jsi možná doma.
- Santo, mám tu děti. - Dvě minuty.
Běžte dovnitř, ano?
Proč tu jsi?
Víš, proč tu jsem.
Pietro, neviděl jsem tě měsíce.
Došla mi trpělivost.
Říkal jsem ti, že ten dům není na prodej.
- Ještě to není hotové. - Ani jsi nezačal.
Měl jsem nějaké problémy, ale už se k tomu vracím.
Vážně?
Jak to splatíš?
Pronajímáním pokojů za sto euro na noc? Dlužíš nám 250 000.
Hele, prodej nám ten pozemek a budeme si kvit.
- Dům není na prodej. Jasné? - Vezme ti ho banka.
To se uvidí.
Asi jsi fakt blbec.
Máš mi dát vědět, než přijdeš. Tak jsme se dohodli.
Do Vánoc ti ty peníze vrátím. Potřebuju ještě čas.
Dobře.
Máš ho mít.
Měj se.
Proč tu stojíte?
Říkal jsem vám, ať jdete dovnitř. Běžte.
Hej!
No tak, přestaňte, prosím. Stůjte.
Tati, ten chlap chtěl koupit náš dům?
O čem to mluvíš? Nic nekoupí.
Kdyby jo, mohl by ses vrátit a bydlet s náma u mámy.
Ten muž nám dům nevezme a já se k mámě nevrátím.
Jasné? Ukaž se, pojď sem. Ještě opláchnout.
Neutečete mi!
- Utřít. - Je mi zima.
Tati, nefunguje to.
Musíš to zmáčknout dvakrát.
- Tak jdeme. - Ne!
- Ježíši, co se to děje? - Tati! Ne!
- Ne! - Ne!
Polštářová bitva!
- Ne, dneska žádná bitva. No tak. - Prosím!
Lehněte si. Je čas jít spát. No tak.
Tak jo, tumáš. Dobře.
- Dobrou noc. - Dobrou noc, tati.
Dobrou.
Labriola postupuje. Drží míč.
Znovu Labriola. Ztratil míč. Paponi nahrává Bottovi.
Botta kličkuje.
Paponi je volný, ale nezachytil přihrávku Rubéna Botty.
Bari je tým, který ví, jak udržet míč pod kontrolou.
Giovinco se odtrhává a dohlíží na Bottu.
Maranesi píská. Pucino střílí pravou nohou!
Gól! Skóruje!
Pucino ve 14. minutě a Bari jde do vedení 1:0.
Versienti chce míč.
Pucino. Versienti Giovincovi.
Tati?
Giovanni?
Fanoušci bučí…
Proč nespíš?
V pokojíčku je příšera. Bojím se.
Příšera?
Tak pojď. Najdeme ji a vyhodíme. Kde se schovává?
Ve zdi.
- Určitě? - Jo.
Tak kde je ta příšera? Ukaž mi ji.
Tamhle. Vidíš její pusu?
To jsou jen větve stromů. Není to příšera.
Vystrašíme ji.
Vidíš. Je neškodná.
Zpátky do postele. Není to příšera.
Pod peřinu.
Tak.
Budu hned vedle. Dobře?
Hezky se vyspi.
Pozor, míč získal Cheddira.
Pořád ho drží. Cheddira střílí!
Nemůže se dostat přes obránce,
který ho nutí vystřelit…
Míč letí příliš vysoko.
Rozhodčí dvakrát píská a v San Nicola nastává první poločas.
Bari vede o dva góly díky Pucinovi a Rubénu Bottovi.
Giovanni?
Bianco?
No tak.
To není vtipné, jasné?
Giovanni?
Bianco!
To stačí, už se zlobím!
Giovanni?
Bianco!
Děti, jste tu? Slyšel jsem vás.
Bianco!
Giovanni?
Bianco!
Giovanni!
Děti!
To není vtipné. Hned vylezte!
Už se vážně zlobím.
Giovanni!
Bianco!
Eleno. Kde jsi?
Zrovna jsem dorazila.
Všechno v pohodě?
Pietro?
Eleno, poslyš.
Co?
Giovanni a Bianca. Uložil jsem je do postele.
Díval jsem se na zápas,
pak jsem se šel podívat, jestli už spí,
ale nebyli tam.
Nemůžu je najít, Eleno!
Jak jako, že je nemůžeš najít?
Jsou pryč.
Co to povídáš? Asi jenom…
Asi se jenom někde schovávají!
Ne, taky jsem si to myslel. Ale hledal jsem všude. Nikde nejsou!
To není možné. Musejí někde být.
Nevím, co na to říct.
- Pietro? - Nevím, co na to říct.
Začínáš mě děsit.
Díval ses fakt všude?
Jako by se vypařili do vzduchu.
Haló? Eleno?
Tak jo. Nasednu na první letadlo zpátky.
Dobře? Nikam nechoď.
Přijedu domů.
Dobře.
Giovanni?
Bianco!
Děti!
Kde jsou?
- Nemůžu je najít. Hledal jsem všude. - Cože?
Jak jsi mohl ztratit naše děti?
- Eleno, prosím tě. - Nesahej na mě!
Volal jsi policii?
- Ještě ne. - Tak na co čekáš?
- Chtěl jsem počkat na… - Na co?
Vždyť je noc. Jsou to dvě malé děti. Děláš si prdel?
Takže jsi nic neslyšel? Vůbec nic?
Díval jsem se na zápas. Měl jsem ho nahlas.
Měls tři piva, dva jointy…
- Neměla jsem je s tebou nechávat. - Prosím tě.
Kdo je to?
- Haló? - Kdo je to?
Máme tvoje děti. Jsou v pořádku.
Chceme 150 000 eur v hotovosti do pondělní osmé hodiny.
Dáme ti vědět, kam je doručit.
Žádná policie, jinak už je nikdy neuvidíš.
Hal…
Říkali 150 000 eur?
Do pondělního rána.
- Zavolej jim zpátky. Zavolej jim! - Nebylo tam číslo ani volající.
Kdo mi to dělá?
Kdo to sakra dělá?
Já…
- Proč mi to dělají? Proč? - Musíme…
Musíme najít naše děti. Jasné?
- Musíš najít naše děti. - Seženu ty peníze.
- Musíme je sehnat. - Nechala jsem je s tebou jeden večer.
Musíš najít moje děti!
Musíme sehnat ty peníze.
Proč se to děje, Pietro?
Po zaznění tónu zanechte vzkaz.
Santo! Co to kurva děláš?
Zbláznil ses? Jak mám sakra sehnat 150 000 eur za jeden den?
Tak jo, ten dům je tvůj.
Vezmi si můj dům, ale vrať mi děti.
Zavolej mi zpátky. Prosím.
Dlužíš někomu peníze, Pietro?
Ne, Eleno. Ne.
Prosím, podívej se na mě a pro jednou mi řekni pravdu.
- Je to pravda. - Hraješ zase?
Prosím tě. Nezačínej s tím. Víš, že už roky ne.
Neměli jsme to tu kupovat.
Kéž bych ti ty peníze nikdy nepůjčila.
Podporovala jsem tě, tvoje projekty, tvoje sny. A proč?
Je to můj projekt? Jak příhodné.
Pak jsi začal s hazardem a byla to jedna lež za druhou.
Víš, že tolik peněz má jen jeden člověk.
- Ne. - Ano.
Na to zapomeň.
- Je to jediná možnost! - Vyloučeno.
Po něm nikdy peníze chtít nebudu!
Tak já ano.
Já ano.
Půjdu já. Počkej tady.
- Nechceš, abych šla taky? - Nechci.
Bude to rychlé.
Čau, Pietro.
Co je tak naléhavé?
Potřebuju pomoc.
Potřebuju peníze.
Asi to musí být vážné, když jsi přišel za mnou.
To je.
Potřebuju 150 000 eur v hotovosti.
Ty vole. To je hodně peněz.
Jde o moje děti.
Co se stalo?
Nemůžu ti nic říct.
Pietro.
Dostal ses do maléru, co?
Bývali jsme jako bráchové, pamatuješ?
Ale pak se věci změnily.
Naše cesty se rozdělily.
Teď už ani nejsme přátelé, protože se za mě stydíš.
Protože si myslíš, že jsi lepší.
Nico, jestli mi nepomůžeš, tak to řekni a půjdu.
Pomůžu ti. Ale dělám to pro tvé děti.
Pro Biancu a Giovanniho bych udělal cokoli.
Ale nejdřív pro mě musíš udělat jednu prácičku ty.
Pak ti ty peníze dám.
Jakou?
Musíš si ty prachy odpracovat.
Zítra ráno ti tu hotovost dám.
Ale potřebuju tvoji kocábku.
Pojedeš do Řecka, za Otrantskou úžinu.
Lodí to jsou tři hoďky. Byls tam?
Jo. Hodněkrát. Kam přesně?
Souřadnice ti pošlu později.
Za západu slunce.
Dojedeš do malého přístavu s hospodou. Nejde to minout.
Posadíš se tam.
A to je vše.
To je vše?
Hotovo. Budeš tam relaxovat, dáš si něco k jídlu.
Dělají tam tu nejlepší musaku.
A počkáš. S nikým nemluv, budeš zticha.
Někdo se ti ozve.
- Někdo? - Nestresuj se, Pietro.
Někdo se ti ozve a budeš se držet jejich pokynů. Jasné?
Pak ti naloží zboží na loď.
Nico, jsem otec. Mám dvě děti.
Máš pravdu. Promiň.
Zapomněl jsem.
Jsi vzorný otec, co?
- Snažím se. - Jo.
Já vím, ale přišels ve správnou chvíli.
Tvoje loď je čistá.
A ty jsi slušný člověk, ne?
A navíc asi nemáš na vybranou.
Udělám to.
Skvělé.
Až bude zboží naložené, zaplatím v kryptoměně.
Na mobilu to zkontrolují a bude hotovo.
Nastartuješ a za tři hoďky jsi doma. Je to jednoduché.
Chci půlku teď a půlku potom.
Dám ti všechno pak. Věř mi.
Nico.
Žádáš mě o něco nebezpečného.
Je to nebezpečné pro mě, nemyslíš?
Jsi zelenáč. Nikdy jsi nic takového nedělal.
Ale jestli do toho nechceš jít, tak…
Jdu do toho.
Dej mi mobil.
Proč?
Slyšels někdy o mobilních věžích? Sledování telefonu?
Vidíš? Víš o tom kulový.
A vypni si na lodi GPS.
Tak co?
Nic. Ten hajzl mi nechtěl ty peníze dát.
Řekls mu, že jsou děti v nebezpečí?
No jasně.
Ale řekl, že bych pro něj musel něco udělat.
A co? Kdy?
Dneska večer. Líbí se mu, když mě může ovládat.
Ne. To je blbost.
- Vrátím se tam. - Eleno, prosím tě.
Víš, že to nepomůže. Pojď.
Nemůžeš to udělat. Je to nebezpečné.
Musím.
Nemám na vybranou.
To já jsem to posral.
Musím to napravit.
Jdeme.
Musím jet.
Zítra se vrátím.
Ve čtyři, maximálně v pět.
Peníze chtějí do osmi.
Dobře.
Tak jo.
Všechno mě to moc mrzí.
Chci, abychom se dohodli. Nechci být nepřáteli.
- Moc to bolí. - Ne.
Nikdy jsem nebyl tvůj nepřítel. To přece víš.
Musíme myslet na děti.
Na tohle bude čas potom.
Nepouštěj nikoho do bytu, prosím.
Ti lidi jsou magoři.
- Dobře. - Slib mi to.
Slibuju.
- Pa. - Buď opatrný.
- Omluvte mě. - Prosím?
Máte volný stůl?
- Jste Ital? - Ano.
- Tudy, prosím. - Děkuji.
- Jen vy? - Ano.
Chviličku.
RESTAURACE POSEIDON
Omluvte mě.
Je to jediná restaurace na ostrově? Není tu další?
Ne, je tu jen naše. Jen Poseidon.
- Líbí se ti tu? - Je to nádhera! To moře je úžasné.
Omluvte mě. Taky jsem Ital.
Spadl mi mobil do vody.
Musím zavolat své ženě. Je to naléhavé.
Nepůjčil byste mi mobil?
Jistě.
Díky. Hned vám ho vrátím.
Díky.
Zanechte prosím vzkaz.
Eleno.
Poslyš, čekám tu už hodiny, ale nikdo se neukázal.
Možná se něco stalo. Možná si to Nicola rozmyslel.
Nemám telefon a neznám jeho číslo.
Zavolej mu a zeptej se ho, co mám dělat.
A proč to nezvedáš?
Zavolám ti. Měj mobil u sebe.
- Díky. - Není zač.
Děkuju.
- Můžu dostat účet, prosím? - Jistě.
To je dobré.
- Děkuju. - Díky.
JEĎ DOMŮ
Vyřídíme to rychle. Dělej.
Dobrý? Víš, kam to dát?
- Tak víš? - Jo.
Mluv! Řekni své jméno a že máš všechno.
Jsem Pietro. Mám všechno.
Fajn. Teď počkáme na platbu.
- Můžu Nicolovi zavolat. - Sklapni! Buď zticha.
Zavolám Nicolovi.
Říkám, ať držíš hubu.
Jeď!
To ne!
Mayday.
Loď Santa Lucia. Slyšíte mě?
Potřebuju pomoc s poruchou motoru.
Mayday. Loď Santa Lucia.
- Potřebuju pomoc s motorem. - Použijte 16. kanál.
Tady je pobřežní hlídka Otranta. Přepněte na kanál 12.
Loď Santa Lucia z Circomare Otranto.
Kolik lidí je na palubě? Někdo zraněný?
Vidíte někde oheň?
Žádný zraněný. Žádný oheň. Na palubě jsem sám.
Rozumím. Uveďte souřadnice své pozice.
Hned to bude.
- Jste v pořádku? - Nic mi není.
- Díky, že tu jste. - Jistě.
- Nějaké problémy, než jsme dojeli? - Ne.
Zkontrolujte, jestli loď nenabírá vodu.
Jistě.
Na přídi nic neprotéká.
- Podívejte se na motor. - Dobře.
- Je to dobrý mechanik. - To je dobře.
Už se vám to někdy stalo?
Ne. Je to poprvé.
Můžete mi prosím ukázat váš lodní a technický průkaz.
- Jistě. - Díky.
Tady.
Co se vám stalo?
Ale nic. Zranil jsem se, když jsem se to snažil opravit.
- Potřebujete to ošetřit? - Ne, to nic.
Proč tu jste tak pozdě?
- Byl jsem na rybách. - Aha.
Nevidím tu žádné úlovky.
Jo. Měl jsem dneska pořádnou smůlu.
Díky.
Loď zvládne plout, ale s minimálním výkonem motoru.
Víte, co se s tím stalo?
Nějak se uvolnila těsnící svorka pohonného systému.
Trochu paliva se vylilo na turbínu, skoro to začalo hořet.
Zůstaňte s ním na palubě, kdyby potřeboval pomoct.
Poplujeme do Otranta vedle vás.
Do Otranta? Potřebuju do Bari.
V tomhle stavu vaše loď do Bari nedopluje.
Otranto je nejbližší přístav. Nebojte, dostaneme vás tam.
Tak jedeme.
Opatrně. Pomalu.
Určitě nemůžeme plout rychleji?
Říkal jsem vám, že by to bylo nebezpečné.
Nebojte. Brzy jsme tam.
- Musím se rychle dostat do Bari. - Už tam skoro jsme.
- Musím běžet. - Musíme jít do kanceláře.
Jo, stavím se zítra. Papíry jsou uvnitř. Díky!
- Zítra vás budu čekat! - Dobře!
- Bari? - Nastupte si.
Děkuju.
Prosím, zanechte vzkaz.
Eleno.
Narazil jsem na nějaké problémy.
Nic vážného. Neboj.
Za chvíli jsem doma.
Dobře?
Moc děkuju.
Není zač.
Giovanni! Bianco!
Taxi!
Hej! Zbláznil jste se?
Omlouvám se.
- Nepotřebujete pomoct? - Ne.
Kdo jste?
- Je tu Nicola? - Kdo?
- Nicola. - Teď?
- Máme schůzku. - Počkejte.
Tak počkat.
Hej!
- Posral ses? - Nico, do prdele!
Jsi sám? Tak jsi?
- Jo, jsem. - Tak pojď. Sem.
Tumáš. Dej si lajnu.
- Dej to pryč. Mám tvoje zboží - Klídek.
Nebudeme teď mluvit o práci. Uvolni se, dej si něco k pití.
Hej, to je můj kámoš z dětství.
Známe se dlouho, ale hodně se změnil.
Už mě nemá rád. Že?
Nico, málem mě zatkli.
Jsem unavený. Zkontroluj si to a dej mi prachy.
Hej! Mám jenom 20 minut. Prosím.
Tak dost!
Dělám to pro tebe. Vypadáš naštvaně. Chci, aby ses uvolnil.
- Jo, jsem naštvaný. - Proč? Všechno vyšlo.
Všechno je v pohodě.
Jo, super. Zkontroluj si to a dej mi ty prachy. Prosím tě.
Fajn.
Pojď za mnou.
Tumáš. Podívej se na to.
Teď máš důvod být naštvaný.
- Co to děláš? - Jsem k tobě milý a ty na mě takhle?
To nemyslíš vážně, Nico.
Co myslíš?
- Polož tu zbraň. - Hej!
Díváš se na mě spatra, ale nejsi o nic lepší.
- Nějak ses rozhodl a já zase jinak. - Rozhodla ti to Elena.
Ta kráva o nás nic neví.
Včera jsi přišel o panenství a teď jsme zase stejní.
Je mi to líto.
- Míříš na mě pistolí. - Jo.
- Jo? - Jo. A co?
- Měl jsem těžkej den. - Jo?
- Nemám náladu na vtipy. Nech toho. - Zahrajeme si hru.
Místo 150 000 euro ti dám dvojnásobek.
Ale zmáčknu spoušť a uvidíme, jestli si dělám srandu.
Tři sta, jo?
Ne do srdce.
Na to by žádná částka nestačila.
Do nohy. To by šlo. Riskni kulku do nohy, co ty na to?
Jestli blafuju, tak je ta zbraň falešná nebo není nabitá. Co ty na to?
Nico, chci zpátky svoje děti. Jasné?
- Prosím tě. - „Prosím. Chci zpátky svoje děti.“
Zklamal jsi mě.
Tak už dost, sakra!
Kde jsou kurva ty prachy?
V tašce pod stolem. Máš tam i telefon.
Sakra.
Ne.
Jsem v pohodě. Všechno je v pohodě.
Ahoj tati.
- Jsi v pořádku? - To je krev?
- Co tu děláte? - Jak to myslíš? Snídáme přece.
Je přece svátek, to nevíš?
Ach bože!
Kdy jste se vrátili? Co? Kdo vás přivedl?
Už včera jsme byli doma.
Ne, zlato. To není pravda. Včera jste tu nebyli.
Celé odpoledne jsme si hráli.
Pak jsme se koukli na film a šli spát, jako vždycky.
- Proč se tak chováš? - Ne.
Co tu děláš?
- Eleno. - Co se ti stalo?
Kdy se vrátili?
Byla to noční můra.
Porouchala se mi loď.
Zavolal jsem pobřežní stráž a musel busem. Myslel jsem, že to nestihnu.
Uklidni se. Že nestihneš co?
Co? Zaplatit to výkupné, přece. Proč jsi mi nezvedala telefon?
- Nechala jsem ho tu. - Nechala jsi ho tu?
- Volal jsem ti a tys to nezvedala! - Tak jo.
Děti. Pojďte sem.
Promluvím si s tátou. Běžte.
Vysvětlíš mi, co se tu děje? Vypadáš strašně.
Ty mi řekni, co se děje!
Přivezl jsem z Řecka deset kilo koksu, abych získal prachy na výkupné!
Vrátím se a ony tu jsou? Co to má sakra být?
Jaké výkupné?
Hele, mám v tašce 150 000 v hotovosti. Vidíš to?
Tak jo. Poslouchej mě.
Naše děti nikdo neunesl. Zrovna jsi je viděl.
Jsou v bezpečí. Byly tu se mnou. Rozumíš?
Proč mluvíš o drogách a proč máš 150 000 v hotovosti?
Dal mi to Nicola. Byl to tvůj nápad požádat jeho!
Blouzníš? Zníš jako blázen.
Ne, nejsem blázen. Co to má být? Hraješ se mnou hru?
Chceš mě dohnat k šílenství?
Je to hra.
Ne, já žádnou hru nehraju.
Přišel jsi ke mně domů a řekls, žes propašoval drogy z Řecka do Itálie.
- A někdo ti zaplatil 150 000. - Víš, že je to pravda!
Šla jsi se mnou včera do přístavu! Vidělas mě odplouvat.
Jsi sjetý?
Vzal sis něco?
- Máš u mě doma halucinace? - Prosím.
Prosím tě. Proč mi tohle děláš?
Hledali jsme děti na farmě, pamatuješ?
- Prosím. - Nesahej na mě.
Nesahej na mě.
Netuším, o čem to mluvíš.
Drž se ode mě dál a drž se dál od mých dětí. Odejdi.
Děsíš mě a děsíš i moje děti!
Vypadni a vezmi si svoje věci!
Ne. Co to má být?
Bože, ty jsi nemocný.
Úplně jsi zešílel.
Vypadni odsud.
Vypadni z mého domu, než zavolám policii!
Zavolám policii!
Vypadni!
Co to s tebou je?
Vypadni.
- Dobré ráno. - Do plna, prosím.
- Kolik? - Padesát euro.
- Díky. - Díky. Mějte se.
V KOLIK VYZVEDNEŠ DĚTI?
Přivezl jsem z Řecka deset kilo koksu,
abych získal prachy na výkupné,
vrátím se a ony tu jsou? Co?
Co to sakra…
Jaké výkupné?
Hele, mám v tašce 150 000 v hotovosti. Vidíš to?
TATO ZPRÁVA BYLA SMAZÁNA
Pietro, nedals mi na vybranou.
Musím zajistit bezpečí svých děti.
Dnes je vezmu do New Yorku.
Letíme v devět.
Sejdeme se na letišti a podepíšeš mi souhlas.
Pokud ne, budu tu nahrávku muset použít proti tobě.
Zvedni to.
Eleno.
Co to má sakra být? Co to do prdele je?
Tys mě nahrávala?
Vydíráš mě?
Zvedni sakra ten telefon!
- Hele, kdo tu je! - Táta!
Vidíš, tati? Klusám.
Já taky.
Jedeme dneska domů s tebou?
Máma říkala, že přijede.
Poslouchejte mě.
Přijel jsem se vás na něco zeptat.
Pamatujete si, že jste byli u mě na farmě?
Jsi v pořádku?
- Já nevím. - Jak nevíš?
Uložil jsem vás do postele.
Osprchoval jsem vás, dal do postele a šel se koukat na zápas.
Ty ses probudil a řekls mi, že je v pokoji příšera.
Vzpomínáš si?
- Jo. Asi jo. - Jo.
Dáme si dneska pizzu, tati? Mám hlad.
Jo, dobře.
Bianco, vzpomínáš si na to?
Spala jsi u mě a probudila ses u mámy.
Jo.
- Dobře. Vyzvedl vás někdo? - Nech nás už být, tati.
Snaž se, prosím. Přijel vás někdo vyzvednout?
- Jako kdo? Jo nevím. - No tak, zkus si vzpomenout!
Spali jste u mě a probudili jste se u mámy, ne?
Odpověz mi.
Proč jsi takový?
Byli jsme u mámy, jako vždycky.
Teď jsi říkala něco jiného!
Co tu děláš?
Říkala jsem ti, ať se držíš dál. Běžte. Počkejte v autě.
Chci vědět, co se včera stalo.
- Chci to slyšet od nich. - Uvědomuješ si, že tě můžou zavřít?
Proč jsi náš rozhovor nahrála?
Vydíráš mě?
Ne. Jen dělám nezbytná opatření, abych ochránila sebe a své děti.
A ať se ti to líbí nebo ne, už se ti nezodpovídám.
Poslouchej mě.
Nikam děti nevezmeš. Jasné?
Fajn. Tak tu nahrávku pošlu svým právníkům
a necháme rozhodnout soudce.
Ušilas to na mě. Nemůžu tomu věřit.
Jedu na letiště, Pietro.
Letí to za dvě hodiny.
- Tati, nefunguje to. - Musíš to zmáčknout dvakrát
- Ano? - Salvatore, tady Pietro.
- Dobré ráno. Co potřebujete? - Promiňte, že ruším. Potřebuji klíče.
- Jistě, hned. - Děkuji.
Pane.
Žena odjíždí, ale zapomněla Biančin pas doma.
Jasně. Ať jim to letadlo neuletí.
- Hned jsem zpátky. - Dobře.
OXYKODON
POTVRZENÍ O RECEPTU
Eleno. Podepíšu ty papíry.
Už jedu. Počkej na mě.
Zrovna jsem dorazila.
Všechno v pohodě?
Poslední výzva k letu AZ1435 do Říma.
- Tati! - Ahoj, tati. Pojedeš s námi?
Ahoj.
Jen přijel podepsat papíry, abychom mohli do Ameriky.
Pospěš si.
SOUHLAS S ODJEZDEM
Změna plánu, děti. Máma poletí sama. Vy zůstanete u mě.
Proč poletí máma sama?
Máme problém s vašimi pasy. Nemůžete letět.
Takže nepoletíme do Ameriky?
Ne, víte co? Posaďte se na chvilku, než si s mámou promluvím.
Neslyšels? Nemáme čas. Musíš to podepsat.
Už dost, Eleno. Vím, cos udělala.
Jo? Co jsem udělala?
Zdrogovala jsi naše děti.
Našel jsem tvoji lahvičku od léku v záchodě.
Mohlas je zabít.
Nastoupíš na to letadlo sama.
A co uděláš, nahlásíš mě? Matku svých dětí?
Jo, přesně tak.
To je smůla, že tobě nikdo neuvěří.
Podívej se. Vypadáš strašně.
Mluvil jsem s doktorem.
Stopy po těch opiátech zůstanou ve vlasech dlouho.
Když je vezmeš, nahlásím tě.
Nechám jim v NY otestovat vlasy.
Nebyli v nebezpečí. Věděla jsem přesně, co dělám.
Víš, že jsi udělala něco hrozného.
Měla jsem na vybranou?
Nikdy jsi nesouhlasil s kompromisem ani jakoukoli dohodou.
Neměla jsem cesty ven.
Tohle není můj život.
Už takhle nemůžu žít.
Ty jsi neuvěřitelná.
Lhala jsi mi. Předstírala jsi.
Nechalas mě drogovému dealerovi.
Ohrozila jsi životy našich dětí.
A vydírala jsi mě.
Trochu se mi to vymklo z rukou, dobře?
Nic jsi pro Nicolu dělat neměl.
Jen jsi měl dostat špinavé prachy. Nikdy bych tě tak neohrozila.
Nemůžu opustit děti.
Nemáš na výběr.
Dávám ti cestu ven.
A víš proč?
Protože nechci, aby věděli, co jim jejich máma udělala.
Děti!
Rozlučte se s mámou.
Ne.
Nechci, abys odjela.
To nic.
- Kdy se vrátíš? - Brzy.
Brzy se uvidíme, jo?
Pietro.
Ten polibek.
To nebyla lež.
Tak jo…
Jelikož byl dnešek takový zmatený, tak zítra žádná škola, jo?
Fakt? Nemusíme do školy?
Jo, a 24 hodin můžete dělat, co chcete.
To fakt? Kolik je teď?
Osm hodin.
Takže můžeme dělat, cokoli chceme, až do zítřejšího rána, že?
Jo, ale ne úplně cokoli.
- Skoro cokoli, jo? - Dobře.
Kdo tam bude první?
- Já! - Neběhejte! Pomalu.
- Santo? - Čau, Pietro.
Co ten tvůj vzkaz? Byl jsi opilý?
Co tě to napadlo? Řeknu to jenom jednou.
- Na tvoje děti bychom nesáhli. - Jo, promiň. Měl jsem těžkej den.
- Jo. - Mám pro tebe prachy.
- Konečně. - Přijeď si pro ně.
- Budu tam první! - Ne, já!
Pojď sem!
Vybírám film!
Ne, já!
Pojď sem.
PODLE FILMU SÉPTIMO OD PAXTIHO AMEZCUY
Překlad titulků: Beata Krenželoková