Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Mamma, det är Vincent.
Jag kanske behöver stanna
i skjulet ett tag.
Nåt har hänt.
Jag...
I...
Var snäll och hälsa far från mig.
Jag har nyckeln.
Hej då.
- Vet du vad? Jag står bara här.
- Jag tänker inte ens försöka. .. Och du kommer...
- Jag är inte på humör för att spela. - Det kommer att bli en kamp.
- Jag har haft en skitdag. - Det kommer att bli en kamp.
Jag står här och tar en drink och...
- Det är det som är problemet, eller hur?
Vet du vad du sa till mig igår kväll?
- Inte specifikt varje ord, utan varje enskilt ord.
Det minns jag inte.
- Du sa att du inte skulle dricka, Vincent.
Svara bara. Svara mig.
- Självklart vill du inte ta en drink med mig.
Du dricker bara med dina vänner.
- Jag dricker för att ha roligt.
Inte för att bli full.
Du har inga vänner.
- För jag vill inte... - Du jobbar inte!
- Jag vill inte ha vänner!
- Du sitter på din röv hela dagen och dricker!
- Jag sitter inte på arslet hela dagarna!
- [Petra] Det gör du!
- Jag börjar hamna i en zon!
- Vad har du blivit?
Jag vill ha ut dig ur mitt liv och ur mitt hus.
För att jag inte har någon man.
Vad jag har är en alkoholist.
En alkoholiserad man med vanföreställningar
som tror att han ska skriva en bok en dag.
Jag är ledsen.
Vad skulle du veta?
Ja...
Som jag trodde.
Exakt som jag trodde.
Ingenting.
Vad i helvete var det där?
- [Narrator] Attacken lämnade Vincent med en djup slash
i hans övre vänstra lår.
Men det kunde ha gått mycket värre.
Av en tillfällighet hade Vincent kräkts
vid den avgörande punkten i överfallet,
vilket fick djuret att glida och gav Vincent
möjlighet att snabbt ta sig fram till
tillbaka till tillflyktsorten i skjulet.
Dagen därpå började Vincent göra några förändringar.
- Vincent skulle sakna skjulet.
Det här gamla stället,
hopsnickrat med rostiga spikar och trött trä
hade gett honom en andra chans.
En färdig roman.
Och inte en enda nedgång på över fyra månader.
Men det var dags.
Dags att gå.
Kom igen, din jävel.
- [Narrator] Vincents berusning hade inte
hjälpt hans sak den här gången.
I höjd med attacken hade Vincent snubblat
och det vassa bladet på yxan
hade genomborrat hans högra öga.
Och även om han lyckades klättra snabbt
tillbaka till tryggheten i skjulet,
skulle han aldrig få tillbaka synen på ögat igen.
Trots denna senaste motgång tänkte
Vincent inte börja deppa,
tycka synd om sig själv.
Han hade en sak i tankarna, och bara en sak.
För att döda den.
För att göra det skulle han behöva komma i form.
Vincent var i slagsmål.
Under de säkra dagsljustimmarna tränade han hårt.
Och på natten övergick han till att smyga.
Tillbringar långa timmar på spaning.
I ett försök att få en skymt av odjuret.
För att lära sig dess rörelser.
Dess vanor.
Dess svaghet.
Tyvärr var alla hans ansträngningar till ingen nytta.
Odjuret attackerade Vincent när
solen stod som högst på himlen.
Som om den gjorde ett grymt hån mot alla
hans ansträngningar att stå emot.
Vincent skulle förlora över 60% av sin tunga
i den första attacken i dagsljus.
Och trots ambulanspersonalens ansträngningar..,
att den saknade bihanget aldrig skulle hittas.
Det kan därför bara antas att Vincent
hade svalt den helt.
- Vincent?
- Hej, far.
Hej, mamma.
- Ja, ja, ja!
Nej, jag hade exakt samma Zephyr.
- Åh, nej. Fantastisk bil.
- Ja, ja.
Brukade flyta längs vägen som en båt.
Ja, det är en riktig cruisebil.
- Vad var din första bil? - Åh, det var en XP-GT.
- Hej, kompis.
Varför drar du inte tillbaka dit du kommer ifrån?
- Du vet, ingen
av er...
Ingen av er skulle skratta om ni mötte den här besten.
- Gör det inte!
- Det är en shiraz cabernet.
Du behöver inte göra det. Jag kan dricka det åt dig, om du vill.
- Ja, skulle du vilja det?
- Ja, häll bara i allt där.
- Okej...
- Gå bara ända upp till toppen.
- Är du säker? - Ja, fyll på den.
Fortsätt. - Jag behåller en liten bit.
Jag behåller en liten bit. Är det okej?
- Ja, du kan få så mycket du vill.
- Nej, jag tar en klunk.
Men du dricker det inte jämt, eller hur?
Du dricker inte så mycket av det, verkar det som.
- Åh, jag dricker en...
Jag dricker ibland.
Så du röker tuggummiblad? - Ja, det gör jag.
- Är det sant? - Ja, det gör jag.
De är lätta att få tag på. - Måste du torka dem?
- Ja, men inte bara tuggummilöv.
Vad som helst som ligger och skräpar.
- Och tänds den när man tänder den?
- Ja...
Ja, för fan.
- Och vad kallas det där buskgräset?
- Bara bushman's weed.
- Så jag har en fråga till dig.
- Uh -huh.
- Jag hoppas att du inte har något emot att svara på den.
- [Gunther] Inte alls.
- Men jag undrar bara hur du kan se i mörkret,
utan en huvudbrännare på,
för om jag försökte gå ut utan en huvudbrännare,
Jag skulle bryta en lem, inom 100 meter.
- Ah, jag har precis acklimatiserat mig.
Jag åkte utomlands. Jag åkte till Vietnam för många år sedan.
- Ja?
- Vi var mörka en stor del av tiden.
Man fick inte tända cigaretter på natten.
- Är det för att fienden kan se dig?
- Ja, men man vänjer sig vid mörkret.
- Och jag är ledsen att jag inte...
Jag ville bara säga att jag är ledsen. Jag menade inte att skrämma dig.
- Du skrämde skiten ur mig där ute.
- Jag menade inte att göra det,
men jag var faktiskt, för att vara ärlig,
Jag var lite rädd för dig också,
så vi kanske var lite rädda båda två.
Åh, det är ganska bra.
Gör en till av de där.
Det är jättebra.
Men det är trevligt att ha dig här, och jag hoppas..,
Jag hoppas att du njuter av ditt vin.
- Det här är första gången jag är med.
Det är ett vackert litet ställe du har här.
- Ja, det är mina föräldrars.
- Jag gillar det.
Det är så trevligt.
- Min mor Delphine och min far William,
kom hit på en dagsutflykt för en picknick,
och de bestämde sig för att bara,
De blev helt enkelt tagna av platsens charm,
och de bestämde sig för att de ville köpa den.
Så de köpte den för 800 dollar av en lokal bonde,
den 12 mars 1973,
och den har funnits i familjen sedan dess.
- Du har tur, faktiskt.
Du vill hålla fast vid det här stället.
- De vill egentligen inte komma hit,
och ingen annan i min familj gillar att komma hit, så..,
det är en trevlig plats för mig att komma bort,
för jag gillar inte riktigt att spendera så mycket tid
med de flesta i den här stan.
- Jag märkte det.
Jag tror att lokalbefolkningen är...
De är, de är en massa...
De är trevliga människor, låter det som.
- Jag tycker inte att de verkar så trevliga.
- De är inte snälla mot främlingar.
- Då är de inte särskilt trevliga människor, eller hur?
- Inte i det fallet, antar jag, men de håller sig för sig själva.
De verkar inte ha några större problem sinsemellan.
- Så de är trevliga sinsemellan.
- Just det, ja. - Men inte snäll mot någon annan?
- Ja, och det är, du vet, vi är utomjordingar.
- De är skitstövlar.
Men jag kanske tar en klunk. Bara för att se hur det smakar.
- Det är ett gott vin.
Det är väl okej, eller hur?
- Ja, jag skulle kunna dricka lite av det, antar jag.
Jag har en kortlek.
- Jag har också en kortlek.
- Tillbaka i lägret. - Jag har precis köpt en kortlek.
"Queens Slipper", kallas de.
- Vilken färg har de?
- Röd.
- Jag har spelat kortspel som är mycket lättare att spela.
Som, som, Fish.
- Ja, Fish är...
Ja, Fish är ett bra spel.
Och Snap. Jag brukade spela Snap.
- Och jag skadade handen när
jag spelade Snap en gång.
- Därav spelet Snap!
- Mm. - Så, gillar du att vinna?
Ja. - Vem gör inte det?
- Nej, det är allt.
- Någon sa en gång till mig "Allt i livet är tävlingsinriktat"
och jag tror att det var ett ganska korrekt uttalande.
- Ja, han var lite
av en skitstövel,
men jag tror att han hade rätt i den frågan.
Hur går det här, Gunther?
- Lägg ner min.
- Bara fortsätta igenom här?
- Här.
Var är din?
Ja, du har rätt.
Så vad du måste göra...
Och så kommer det att sjunka lite.
Och så gör man samma sak igen.
Håll den här.
- Stanna här? - Stanna här.
Stopp. Nej, lite högre.
Och gör bara en övning. - Japp.
- Svinga ut det. Släpp taget.
- Uh -huh.
- Okej? - Och sen snärta till det?
- Japp.
Tyvärr... Gjorde
jag nåt fel?
- Du har inte gjort något fel.
Du har bara inte gjort allt rätt.
Så när du går ut, låt det gå och flick det.
- Åh, den har fan gjort det igen.
Okej, backa undan.
Nu ska jag göra det.
- Bra skott!
Hur som helst, det är fantastiskt att du kunde göra det.
Okej, då kör vi.
Jag ska ta en stor en. Jag ska ta en jävligt stor en.
- Du får klara dig själv, kompis. Glöm inte att...
Ja, så är det.
Jag älskar det!
Det var lysande!
- Det är väldigt avslappnande.
- Ja, jag antar att...
Du har lärt dig nåt, eller hur?
Har du aldrig fiskat förut? - Aldrig.
Och jag känner att jag kanske är lite av en naturbegåvning på det, kanske.
- Så du vet vad du ska göra. Titta på det där!
- Ja, det känns bara som...
Jag känner verkligen att när jag gör det här...
Det bara känns, ja.
- Detta blir bättre hela tiden.
- Vet du vad?
Jag struntar i om det inte finns fisk här.
- Okej, då. - För jag gillar casting.
Jag tycker att rollbesättningen är rolig.
Bara i sig själv.
Låter det vettigt för dig? - Nej, det gör det inte.
Folk gör det för en...
Ibland har de ställen där de bara
gör flugfiske i dammar som denna med ingenting i dem,
och de har tävlingar för att se vad de kan göra, du vet?
Du är bättre än jag på det.
- Tack, Gunther.
- Det kan vara det enda ögat som hjälper.
Det är positivt. - Det är positivt.
- Du förlorar ditt öga och du har bättre möjligheter.
- Det är positivt.
- Men inte alla, du vet, jag skulle inte...
Men jag skulle inte vilja att det hände mig,
Jag är rädd.
Men det är synd.
Men du kan fortfarande...
- [Vincent] Jag kan delta i en av de tävlingarna snart,
om jag fortsätter att öva.
- Åh, ja, du har...
Du har en chans.
- Jag kanske deltar i en.
Jag ska bara fortsätta öva.
Ja, just det. Jag ska delta i en av de där tävlingarna.
- Det är vackert.
Åh, Gud!
Det är vackert.
Den här stenen...
- [Gunther] Är igneös.
- Okej...
Så det här kallas Word.
- Ett ord?
- Det är samma sak som en skrivmaskin.
- Det mesta guldet som hittades i Victoria,
hittades här, i det här området.
- Är det sant? - Allvarligt talat.
- Japp, håll skärmen riktad mot dig själv.
- Ja, det är jag.
Och de krossar det här,
och de små bitarna där är guld.
- Jag kommer att krossa lite här? - Samla ihop dem alla.
Ja! Ja!
- Den här gick sönder.
- Ser du hur stark den är?
Vänta lite nu. Stoppa den i fickan.
Du behöver något annat att krossa den med.
- Jag behåller den och slår sönder den senare.
Och du trycker på Spara. Gunthers fil.
- Allt sparas på datorn.
- Du sparar dina grejer här, va?
- Jo, det gör den. Den bor här inne.
- Ja, coolt.
Och det drar ut bitar och bitar av rock som du aldrig har,
som du inte visste fanns där under.
Och det här trädet kollapsar.
- Åh, skit också.
- Det tvingar upp alla stenar till ytan.
Jag behöver inga böcker eller nåt. Jag har allt där.
- Du kan fortfarande läsa böcker.
- Trädets rötter har fört dem upp.
Många nuggets hittas på det sättet.
- Rättfärdig dinkum? - Ja, absolut.
Jag brukade skicka ett telegram till någon och...
- Använder du dem fortfarande? - Gör du det?
- Gör du?
- Nej, jag har inte använt en på flera år, jag skickar inte...
Jag har inte kommunicerat med någon på länge.
- Vill du gå tillbaka och äta middag nu?
- Älskar att... - Ja, det gör jag.
Jag ska nog bara göra en gryta.
Det kommer bara att vara små bitar av lamm i den.
- Åh, kompis. - Är det okej?
- Jag har inte ätit en gryta på så länge. Ja, det har jag.
- Jag kanske hugger upp lite morot,
och blanda det med lite ris.
- Ja, okej. - Okej, okej.
- Det låter bra. - Då kör vi.
- Tack så mycket.
- Jag vet faktiskt inte.
Jag har inga aboriginer i blodet,
men jag har lärt mig av...
Jag känner många aboriginska människor.
- Okej, då. - Ja, det är jag.
- [Vincent] Tror du att det hjälper
dig att se bättre på natten?
- Nej, det ger dig bara en uppfattning
och medvetenhet.
- Vincents debutroman med titeln "Falcons dykning",
var en fiktiv utforskning av krigets ärr,
berättad genom ögonen på RAAF:s
bombkapten Willard Cornell.
Vincent hade gått in i "Falcon's Dive"
i den prestigefyllda nationella litterära tävlingen
för opublicerade verk, Wynn Williams -medaljen.
Och efter den överraskande nyheten, sent den kvällen,
att hans bok hade vunnit första pris befann
sig Vincent plötsligt i strålkastarljuset.
Han blev snabbt kontrakterad av den framstående
litterära agenten Eloise Bergman
som fortsatte med att planera en nationell bokturné för Vincent
för att marknadsföra "Falcon's Dive".
Det skulle vara en högklassig tillställning med svart slips
med samhällets "vem är vem" närvarande.
- Mina damer och herrar,
tack för att ni kom hit i kväll,
för den första läsningen av
min debutroman "Falcon's Dive".
Det har varit en lång resa,
men en resa har det varit,
ändå, väl värt att ta.
Värt att ta.
- Vincents tidsuppfattning försvann
snabbt under turnén,
när hans existens försvann från ett hotellrum till ett annat.
Men i takt med att försäljningen av den kritikerrosade
"Falcon's Dive" började skjuta i höjden,
hans berömmelse började också blomstra.
Det fanns dock några viskningar som hade dykt upp,
när det gäller Vincents mentala bräcklighet.
Eloise bestämde sig därför för att anlita företagets säkerhetsentreprenör,
Kim Yu Jin, även känd som "Little Kim",
skulle tilldelas Vincent dygnet runt,
för att hjälpa till att se
till att allt gick smidigt.
- Kanske var det ett försök att få lite respit
från ännu ett hotellrum.
Men Vincent befann sig ofta på gatorna på natten,
i timmar i sträck.
Som om han letade efter något.
Söker.
Räckvidd.
Men hur många gånger han än försökte kunde
han aldrig riktigt lista ut vad det var
han letade efter.
- [Host] Handtaget gör det roligt att dammsuga.
Låg vikt, väger endast åtta pund,
en bekväm tvåväxlad strömbrytare från Auric!
En annan konflikt var huruvida den rostiga gamla cykeln
skulle användas för att ta sig runt på gården,
eller för att använda en skinande ren golfbil!
Den elektriska golfbilen Easy Golf Freedom TXP!
Slappna av och njut av resan mellan birdies och bogies.
Den har jämn acceleration och enkelt batterivedlikehåll.
Inklusive hjulkapslar och soltak.
Men den största meningsskiljaktigheten kom
när Mr Dobless tog in grisen Arnie i huset.
Lisa fick alltid ett utbrott och stormade iväg
till en fin, ren trailer!
- Åh, skit också.
- [Berättare] Jacob Van Der Beek var en ekologisk majsodlare
som var i stan för att delta i Sustainable Living Expo.
Han hade träffat Vincent den kvällen,
i pianobaren på Continental Hotel,
där båda herrarna bodde.
Det skulle bli ett möte som Jacob aldrig skulle glömma.
Av helt fel anledningar.
Attacken hade varit snabb, men inte desto mindre brutal,
där Jacob får ta smällen av odjurets raseri.
Han skulle förlora sitt högra öra
och en stor del av sin överläpp,
och hans vänstra långfinger.
Innan Vincent slängde tv -apparaten på odjuret,
vilket ledde till att den snabbt flydde från platsen.
Trots Vincents hjältedåd hade det förekommit en hel del
förvirring bland myndigheterna
om hans roll i hela affären,
och många pekade ett anklagande finger mot den berömda författaren.
Vincents högavlönade team av advokater
hade hävdat att deras stjärnklient
hade drabbats av en kort och oförutsägbar episod.
Troligen utlöst av den hårda och stressiga turnén.
Det beslutades därför att det bästa för alla var att
skulle vara om Vincent tillbringade några månader med
vila och återhämtning på May -Views vårdcentral.
Vincent visste naturligtvis att inte ett
ord av vad hans advokater sa var sant,
men han tyckte att det hade varit tillräckligt med problem,
så han gick med på det
och spelade deras spel.
- [Lokal 1] Varför skulle du göra det?
Det är helt obegripligt.
Fullständigt slöseri med...
Jösses.
- Tänk på det.
- Hur som helst, jag pratar om det här och...
- Åh...
- Vincent?
Kan jag få din autograf, kompis?
- Tycker du inte att jag är rolig längre?
- Nej, det gör jag inte.
Nej, kompis.
- Jag beklagar. - Ta en öl, kompis.
- Ja, ta en öl.
- Vincent upptäckte att han nu var omgiven av
av många nya vänner.
Av dessa var det ganska många som var mycket angelägna om att få hans autograf.
Men på senare tid hade det inte varit på ett exemplar av hans bok.
En ny oroande trend hade snabbt spridit sig,
efter incidenten på Hotel Continental.
En varigenom något morbidt eller förbjudet föremål
som bar hans signatur hade börjat
bli mycket eftertraktade,
bland många samlare från hela världen.
Och i takt med att efterfrågan ökade, ökade också priserna.
Det verkade som om odjuret nu
var en blomstrande industri.
Folk kom från alla håll för att söka upp
Vincent i hans lugna hörn av världen.
Och sanningen att säga började
uppmärksamheten bli lite
obekvämt för honom efter ett tag.
Vincent ville bara ha ett lugnt och fridfullt liv på landet nu,
långt borta från allt ståhej och kändisskapets dumheter.
Det som hade börjat för Vincent,
tre och ett halvt år tidigare,
som en rolig kväll med några av hans kompisar,
hade plötsligt förvandlats till ett smörgåsbord med allt du kan äta
för det glupska odjuret.
I populärkulturen blev han känd som
"The Slaughter at the Shack",
skulle tre oskyldiga själar tragiskt omkomma den natten.
De var 24 -åriga universitetsstudenter
Dok Ban Yen Nok Noi.
Den hyllade modefotografen,
53 -åriga Bridget Lambert.
Och den 31 -åriga sociala influencern, musikern,
och veganaktivist, Rainstream Beautiful Rush.
Andra skadades svårt, däribland Vincent,
som fick ett mycket otäckt slag i bakhuvudet.
Vincents team av advokater hade hävdat detta,
på grund av den stora mängden alkohol,
narkotika och stroboskopbelysning som fanns på kvällen,
en masshysterisk händelse hade inträffat och fullt
ansvar inte kunde utkrävas på ett rättvist sätt
på axlarna på en enda individ.
Vincent åtalades därför så småningom
med en åtalspunkt för förminskad olyckshändelse,
på grund av ett psykotiskt mellanspel.
Detta ledde till ytterligare en vistelse på vårdcentralen May -View,
där Vincent till och med fick tillbaka sitt gamla rum.
Den här gången i tre och ett halvt år.
Vincent visste naturligtvis att inte ett
ord av vad hans advokater sa var sant,
men han tyckte att det hade varit tillräckligt med problem,
så han gick med på att spela deras spel.
Försäljningen av "Falcon's Dive" fördubblades naturligtvis under den tiden.
Och däckjärnet som han just hade signerat åt Katya
skulle komma att inbringa över 6 000 dollar,
vilket hjälpte Uber -föraren att ta en välförtjänt vinterledighet,
med sin flickvän, på Bali.
Att anpassa sig till livet på utsidan
efter en så lång tid i fängelse,
skulle visa sig vara en ny utmaning för Vincent.
Att komma tillbaka till några hälsosamma vanor skulle vara avgörande.
Han försökte skriva,
men problemet var...
Han hade inget att säga.
Vincent visste dock att han inte kunde sitta still för länge.
För det finns inget farligare
än ett sysslolöst sinne.
Men sedan, som från
himlen ovanför,
kom ett mirakel.
- Ed! Charlie!
Det är min fru!
- Mary! Mary! - Nej, det gör du inte!
Ring polisen, någon!
- Clarence! - Försvinn härifrån!
- [TV Announcer 1] Hawaii -stolen var inte designad
bara för hemmet.
Jag menar, trots allt, för vissa av oss tillbringas
minst 40 timmar av vår vecka ...
♪ Husdjur, det är ett kuddhusdjur ♪
- [TV -Announcer 2] Pillow Pets är söta, kramgoa husdjur
som öppnas och blir till fullstora kuddar!
De är mjuka, de är...
- [TV Announcer 3] Gör dig redo för att Gud ska röra dig
med sin mirakulösa kraft.
- Gud berör människor som far illa runt om i världen,
och nu vill han beröra dig
med sin mirakulösa kraft.
Jag är pastor Peter Popoff.
Jag har rest runt hela världen,
bett och delat med mig av evangeliets goda nyheter
med folkmassor och sett de mest mirakulösa
mirakel äger rum.
Jag vet att din tro kommer att utmanas när du ser
vad den levande Jesus Kristus gör i mäns och
kvinnors liv och sätter människor i frihet.
Och jag tror att innan det här programmet är slut,
...kommer du att beröras av Guds mirakulösa kraft.
Woo!
Prisa Gud!
Amen!
Åh, halleluja.
Du vet, jag bad för henne.
Hon har en syrgastank på sig.
Du har också lungproblem.
Tror du inte att när Gud rörde vid henne,
rörde han dig också?
Ja! Ja!
Ställ dig upp på fötterna.
Ära vare Gud!
Jag säger dig, din tjänst och ditt vittnesbörd är inte över.
Gud kommer att göra dig till en stor välsignelse!
Du kommer att få ett fantastiskt vittnesmål!
Gud kommer att återställa dina lungor! Amen! Amen!
Gör dem nya!
Hallelujah. Låt oss bara gå tillsammans.
Vi kan gå med Gud förbi begravningsentreprenören!
♪ Jag gick hem genom Wompus -skogen ♪
♪ På den hemsökta stigen ♪
♪ Just släppt efter att ha gjort en förtrollning ♪
♪ På Graterton County Jail ♪
♪ När jag svängde in på stigen fick jag ♪
♪ Den värsta skräcken i mitt liv ♪
♪ Det mest fasansfulla jag någonsin sett ♪
♪ Den sönderfallande kroppen av min fru ♪
♪ I sin maskätna hand höll hon ett fotografi ♪
♪ Av de barn som jag älskade så högt ♪
♪ Hon dränkte dem i badkaret för 20 år sedan ♪
♪ Och kastade mig ner i helvetet ♪
♪ Hon var påverkad av piller och alkohol ♪
♪ Försöker stilla rösterna i sitt huvud ♪
♪ Men rösterna sa till henne exakt vad hon skulle göra ♪
♪ Och sedan var våra barn döda ♪
♪ Med en dödskallande röst talade hon till mig ♪
♪ Och hon sa till mig att min själ inte är rätt ♪
♪ Hon lovade att skicka mig för att ansluta sig till mina söner ♪
♪ Just den där kvällen ♪
♪ När hon sträckte sig efter mig vaknade jag med en ♪
- Åh...
Tack för de gåvor du ger mig varje dag.
Måltiden, maten, vattnet, vinet.
Tack, Jesus. Tack, Jesus.
Tack, tack, tack. Tack så mycket. Tack så mycket.
Tack gode Gud.
Prisad vare Popoff. Prisad vare Jesus.
Tack, Gud.
Hoo!
♪ Tack, Jesus ♪
♪ Tack, Gud ♪
♪ Reverend Popoff ♪
♪ Tack, Gud ♪
- Våning tre. ♪ Tack, Jesus ♪
♪ Tack, Gud ♪
- [Berättare] När det blev känt att
Vincent äntligen började skriva igen,
efter en så lång tids uppehåll,
efter "Falcon's Dive",
alla i förlagsbranschen hade varit desperata
för att få en förhandstitt på vad han hade jobbat med.
Och ingen mer än hans agent, Eloise Bergman.
Men Vincent hade låtit dem alla vänta.
Och vad han hade arbetat med under hela den tiden?
Tja, det var ett fullständigt mysterium.
För alla utom Vincent.
- Mirakelkällvatten? - Mirakelkällvatten.
- Och... vad...
Åh, åh... - Jag är ledsen.
Det är mitt öga.
Nej, det behöver du inte. Det påverkar ditt omdöme lite.
- Okej. Åh, åh, åh.
Åh, åh... - Jag är ledsen.
Om du flyttar den... Ja, så där ja.
- Om du flyttar på den, så gör den bara...
Du ger mig ett rörligt mål, så det gör det faktiskt svårare.
- Okej...
- Så där ja. - Tack, Vincenzo.
- Det är ganska bra grejer.
Jag river igenom en del av den.
- Skål. - Skål.
- Till dig, min älskling. - Till dig också.
Gud välsigne dig och prisa dig.
- Tack så mycket.
Woo!
Åh!
Hur många?
- Det finns totalt 12 stycken. 12 böcker.
- Detta kan
fortsätta
i flera år.
Får jag?
- Snälla.
- Nu kör vi.
- "Mr. Cotton Bud" var en fiktiv person som
äventyrsserie för barn.
Böckerna främjar inte bara god tandhygien
och personlig hudvård,
men de innehöll också massor av skoj och äventyr.
Vincent övertalade Eloise att ordna en nationell turné.
Ett tillfälle att presentera "Mr Cotton Bud"
till barn över hela landet.
Tyvärr fick saker och ting en skakig start
när han bara några minuter före sitt gästframträdande
i barnprogrammet "Bubble and Squeak" på TV,
Eloise kastade sig oförklarligt ut från
21:a våningen i Children's Network
sändningsbyggnad på östra sidan av stan.
Vincent kunde ha packat ihop allt där och då.
Men det här var större än bara han.
Den här var
för barnen.
Trots den inledande tragedin kände
Vincent en stark känsla av optimism
och hoppas på "Cotton Bud" -turnén och allt som väntar därefter.
För med Jesus vid sin sida visste
han att framtiden såg ljus ut.
- Du har en underbar salong här, Rosa.
- Tack så mycket.
- Hårtorkar och klippmaskiner och vad som...
Åh, det är som en låda.
Det är en uppsättning lådor att lägga saker i.
Och jag gillar den naturliga känslan av ljus som kommer in.
Den fyller verkligen ut utrymmet.
- Tack så mycket. - Det måste vara från soltaket.
- Mm. - Ja, det är vackert.
- Mm. - Jaha...
Det är mycket trevligt. - Tack så mycket.
Vad kan jag göra för dig idag?
- Jag letar efter något som kommer att vara
...lite annorlunda, för att vara ärlig mot dig, för jag är...
Mitt hår har blivit platt! Det har liksom dött av sig självt lite.
Det är bara platt!
Så jag tänkte att om vi rakar upp det lite,
kanske vi kan få tillbaka lite fart i den,
För med frisyrer måste man
vara individualistisk.
Du kan inte låta det vanliga bestämma
vad du ska göra med det.
- Visst. Låter bra. - Tack, Rosa.
Hur har vädret varit för dig?
- Inte illa, inte illa.
- Ja...
Vill du...
Har du kaffe? - Japp.
- Kan jag få en?
- Visst.
Hur vill du ha det? - Jag tar en vit och två.
- Inga bekymmer. - Är det, um...
Är det en cappuccinomaskin?
- Flat white.
- Jaså, verkligen?
Åh, oroa dig inte för det.
- Okej. Coolt.
- Åh, faktiskt, jag kommer att ha en.
- Japp? - Ja, ja, ja.
En flat white och två, tack.
- Lady, lyssna! Nu rör du dig inte.
Jag vill inte göra dig illa.
Allt jag vill ha är pengarna i kassan.
Ge mig det, så går jag min väg,
och ingen behöver bli skadad.
Okej?
- Jag har inte klippt mig än!
- Herregud, för fan! Vad...
Jag menar, vad i helvete?
Vad är det för en billig jävel som har 11 dollar i flottören?
11 jävla dollar!
Skit också!
Det är inget jävla sätt att starta ett litet företag.
De kommer att ha varenda polis på den här sidan av floden
som letar efter oss.
Åh, Gud!
Skit också!
Det är inget jävla sätt att driva ett litet företag!
Jag ska fan i fängelse.
Vi kommer att bli inlåsta.
Jävligt fängslad, mannen. Vet du vad...
Fängslad!
Hör du mig, mannen? Huh?
Hör du vad jag säger?
♪ Reverend Popoff och min Gud ♪
♪ Tack, Jesus ♪
♪ Tack, Gud ♪
♪ Reverend Popoff och min Gud ♪
♪ Och min Jesus ♪
♪ Tack, Gud ♪
♪ Reverend Popoff och min Gud ♪
- En man av tro!
Tja...
Det är svårt att tro på Gud när
man fryser kulorna av sig här ute,
natt efter natt.
- Gud har en plan för oss alla.
- Stämmer det?
Så, vad har han för plan för dig?
- Det är ett pågående arbete.
- Det är, det är en bra en.
"Ett pågående arbete."
Det är lustigt.
Du är rolig, okej.
"Ett pågående arbete."
- Ingen har sagt att resan ska vara lätt.
- Åh, det är...
Bry dig inte om mig.
Jag menar, det lät bara roligt, du vet?
Vissa saker låter konstiga.
Vissa saker låter bara roliga.
Mm!
Okej.
Oof!
Mina hundar.
De skäller.
Du måste se upp med vem du umgås med här.
Om du förstår vad jag menar.
Ooh -hoo-hoo.
Uh!
Mm.
Jag heter Jesse.
- Jag är, jag är Vincent.
- Okej, Vincent.
Säg mig...
Hur hamnade du här, under den här bron?
- "Mr Cotton Bud".
- Mr Cotton Bud?
Var kommer han ifrån?
- Tja, Mr... - Ah, titta.
Det gör inte... Nej, glöm det.
De är ändå bara blodsugande jävlar allihop!
- Mr Cotton Bud var huvudpersonen...
i en barnbok jag skrev.
- Åh...
Åh...
Åh, okej. Tja, titta.
Jag har aldrig hört talas om den här Cotton Bud -jäveln, så...
Ooh.
- Det beror på att de flesta böcker
hamnade på soptippen.
- Deponi?
Helvete.
Fan, grabben. Jag har aldrig hört talas om att det skulle hända med en bok.
Det måste inte ha varit så välskrivet.
- Ja, det är...
Det finns andra element inblandade, Jesse.
Det är inte bara skrivandet.
- Vilka andra element?
- Tja, det finns...
Vi har illustrationerna.
- Ah.
Åh, mannen. Det är okej, det är okej, mannen.
Att skriva är kanske inte din starka sida. (skrattar)
- Åh, ja, jag är...
Jag är inte så säker på det. Min...
Min första bok blev ganska väl mottagen.
- Åh, var det nu?
Och vad hette den där? "Mrs Cotton Bud"?
- Har du...? Fan också.
- Har du hört talas om en bok som heter "Falcon's Dive"?
- Vad var det där?
- "Falcons Dive".
Har du hört talas om det?
- Vad är klockan?
Tid, tid, tid. Du har en bit, en klocka, ett stopp...
Vad är klockan?
- Det är...
Klockan är 21:37.
- Sju år och
fem månader,
för två veckor,
tre dagar och 27 minuter sedan.
Precis där dina fötter sitter just nu,
Jag, jag, jag hittade det här.
"Falcons Dive".
Den kallade på mig.
Det var som en förutbestämd kontakt. En kollision.
Precis så som universum ville ha det.
Det här...
Den här.
Det här är min bibel.
Min bibel.
- Tja...
Jag är väldigt glad att du gillar min bok.
- Åh, fan ta dig!
Hädar du inte!
Jag vill aldrig höra dig säga det igen!
Du ska fan inte häda när jag är här.
- Vad tror du att mannen
vem som skrev den där boken ser ut som?
- Jag har ingen jävla aning.
Tror du att jag har en TV eller internet som rullar runt här inne?
- Du kan väl titta i din bok?
- Det finns inga bilder i den här boken!
- Vilken, vilken utgåva är det?
- (Jesse) (suckar) Det är...
Det är tredje.
- Ah, det, det, det låter vettigt.
Jag blev helt tagen på sängen av den utgåvan.
Du vet, Jesse... Anonymitet är...
Det är mycket underskattat, tills det tas bort.
Det finns många, många dagar då jag önskar att jag hade gjort det,
Jag hade aldrig skrivit den boken.
- För helvete! Jag sa ju det, eller hur?
Vad var det jag sa?
Jag sa ju åt dig att inte häda nu, eller hur?
Gjorde jag inte det? Huh?
Gjorde jag inte det?
- Så, så, Jesse, jag...
Jag har något åt dig.
- Ah!
Nu börjar du ändra dig.
Så där ja. Nu kommer vi till ämnet, va?
Vi kommer till ämnet nu.
Okej, kom igen. Ge mig det där godiset, ge mig det där godiset.
Ta det lugnt, ta det lugnt.
Ta det lugnt.
Ja... Nu snackar vi.
Nu...
Vad i helvete är det här?
- Det är "Falcon's Dive".
- Ta fram lite godis, grabben,
eller så kanske jag gör en liten stabby stabby.
- Det, det, det är första utgåvan.
Titta bara på insidan av bakstycket.
Jag har skrivit under det, förresten.
Det kan du, du kan behålla den kopian.
- Vad gör din bild här inne?
- Åh, jag, jag...
Jag tror att vi båda vet svaret på den frågan, Jesse.
- Du har anlänt!
- Jag är här nu. Jag har anlänt.
- Du har anlänt!
♪ De placerade sin krona ♪
♪ Av törnen på hans huvud ♪
♪ Snart ♪
♪ Han skulle vara död ♪
- Är allt okej, Jesse?
Du verkar tystlåten på sistone.
- Ja, jag är...
Jag mår bra, min skriftlärde.
- Är du nöjd med det här arbetet?
- Att tjäna dig gör mig till den
lyckligaste mannen på planeten.
- Och ändå kan jag...
Jag ser att något bekymrar dig, min kära Jesse.
- Det är...
Det är...
Åh, titta. Det är inte så viktigt.
- Snälla...
Fortsätt.
- Det är, eh...
Det är...
Det är Cotton Bud.
- Läste du honom?
- Förra veckan.
På stadsbiblioteket.
Hör på, jag...
Jag är förvirrad, min skriftlärde. Hm...
Så Cotton Bud och hans gäng hänger
bara i badrumsskåpet hela dagarna?
- Ja.
- De går aldrig någonstans, de gör aldrig någonting.
Jag menar, det händer aldrig något.
Ingenting.
- Tja...
Kanske är badrumsskåpet ett mikrokosmos av vårt samhälle.
A...
En reflektion. A...
Ett uttalande.
En ironi.
- Hm.
Men du måste ha elementen, mannen.
De tre elementen i en berättelse.
Handling, konflikt, upplösning.
Och "Mr Cotton Bud"? Han har inget av det.
Titta, titta, titta, ser du inte?
Detta är en tragedi i modern tid.
Hur kan man gå från att skriva "Falcon's Dive"
till "Mr Cotton Bud"?
Jag menar...
Vet du vad? Titta, titta.
Du måste släppa allt det här med pastor Popoff och, och..,
och "Mr Cotton Bud" -skitsnacket nu, och börja med det,
att den rena,
ofiltrerade, oförfalskade Vincent flödar igen!
Den där "Falcon's Dive" Vincent!
- Du vill inte ha den där Vincent.
Det är en...
Det är en mycket dålig Vincent.
- Åh, skitsnack, mannen!
Kom igen nu!
Nej! Det är...
Det är den store Vincent.
Det är den bästa Vincent.
Ja...
Ja, du... Jag säger ju det.
Du har ingen aning om vad den boken betyder för folk.
Du har ingen aning.
Det är bara något med det.
Det är bara något med det. Det är bara essensen, mannen.
Det är bara en essens av...
Vänta lite, vänta lite.
Och vet du vad?
Om du kan återgå till det,
så har vi kommit en bit på väg.
Japp.
Kom igen, nu går vi.
- Jesse kanske hade rätt.
Kanske var Cotton Bud en modern tragedi,
och "Falcon's Dive" var rena essensen.
Så efter en kort överläggning fattade Vincent
beslutet att försöka hitta mannen
som skrev den där boken.
Men för att göra det måste han också hitta odjuret,
eftersom de två var en och samma sak.
- Det är inget jävla sätt att driva ett litet företag på!
Skit också!
Vi ska ha varenda gris på den här sidan av floden
som letar efter oss.
Hör på, mannen. Vad måste vi göra för att locka den här saken, va?
Jag menar, vad måste vi göra?
- [Narrator] Det vi söker efter
kan ofta vara svårare att hitta
än det som helt enkelt kommer till oss.
Och detta visade sig vara fallet när vi hittade odjuret.
Även med Jesses orubbliga och hängivna
engagemang för saken,
att bara ställa till med ofog hade, hittills,
visade sig vara misslyckad med att locka
det svårfångade djuret ur sin slummer.
- Hör på, mannen.
Vad måste vi göra för att locka den här saken, va?
Jag menar, vad har du att göra?
- Micky St. Peters var en lokal knarklangare,
hallick, pedofil.
En allround jävel till man.
Ryktet sa att hans mamma hade tappat
honom på huvudet när han var liten.
När Vincent föreslog för Jesse att han skulle
De använder ett mänskligt bete som burley för att försöka
locka fram det svårfångade odjuret ur sitt gömställe,
Jesse tänkte genast på sin gamle kompis Micky
som en utmärkt kandidat för tjänsten.
♪ Vad har vi till lunch? ♪
♪ Det är ett härligt gäng cockneygrabbar ♪
♪ Oi, oi, oi ♪
♪ Titta på dem alla som bara står på rad ♪
♪ Oi ♪
♪ Stora, korta, till och med rullande polly ♪
♪ Små rödhåriga ♪
♪ Det var precis vad showmannen sa ♪
♪ Jag har ett härligt gäng go -go nötter, ah ♪
♪ Vi kastar oss runt från stad till stad ♪
♪ Vi njuter alla av livet, även när det finns stridigheter ♪
♪ Nypa ett slag, en po, en penny en nypa ♪
♪ Ja, nypa en punch, en po, en penny en nypa ♪
- Håll käften, din toa.
Oi!
Din jävla toalett.
Åh, hej, pojkar!
Jag köpte precis den här skjortan!
Åh...
- Vad i helvete?
Vad i helvete. ..? Vem fan har gjort de här vägarna?
- Det är landsvägar, Jesse.
- Vad i helvete...? - Det är så de är byggda.
- Jävlar.
- Men det är vackert här ute. Mycket fint busklandskap.
- Det är fint, men det var långt bort. Init?
- Avskildheten är en av de största attraktionerna på platsen.
Den är isolerad. Det är trevligt.
Titta på dippen här nere. Det här blir väldigt, väldigt ostadigt.
- Okej. Åh, okej.
- Ja, vattnet fylls på vid den här tiden på året.
- Har de bara en bro för det?
Vad, den där vattenmassan?
Kan du inte bara gå över den?
- Nej, men vattnet fylls på. Du måste ha en bro.
- Åh. Det gör...
Okej...
- Det här är guldland. Det finns guld i de där kullarna.
- Så om jag går ner dit kan jag få lite guld?
- Du skulle kunna få lite guld,
om du visste hur du skulle hitta det.
Jag vet hur man hittar den.
- Måste du hitta guld?
Finns inte guld bara i marken?
- Det kommer inte bara upp ur marken, Jesse.
Du måste hitta den. Jag kan visa dig hur du hittar den.
Jag väljer inte att hitta det. Jag väljer att göra andra saker.
- För att du är guldgrävaren?
- Tja, jag är.
.. Glöm det. Glöm det. Glöm det.
Glöm att jag ens nämnde det.
Han har skitit i sig själv.
- Oh!
- Nej, han skiter på sig nu.
- Ja. - Han har bajsat på sig.
Vid upprepade tillfällen.
Det är faktiskt ganska ovanligt.
- Oh!
Jävlar... Men det är mer än skit.
- Ja, det är något annat, eller hur?
- Gode Gud. - Jag är inte säker på vad det är.
- Det måste vara det värsta jag någonsin har känt lukten av,
och jag är hemlös.
Den här bilen är förstörd. - Han är...
Det är en stulen bil, Jesse. Det är inte din bil.
Jag vet alltid att jag ska svänga höger här,
på grund av det här vackra trädet, som är mycket...
Den är mycket distinkt.
- Hur kör du på natten då?
- Man har strålkastare och den tänder...
- Ja, men kan du se det från vägen?
- Ja.
- Så, låt mig få det här klart för mig, du, du...
Glöm det. Det är, det är bra.
- Vad är det? Vad är din fråga?
- Min fråga är,
om du ska hem, så råkar det vara på natten,
dina strålkastare kommer inte att skjuta upp i luften...
- Åh, för Guds skull. - Jag bara säger det.
Hur hittar du vägen hem?
- [Vincent] Dina strålkastare lyser upp trädet!
- Jag förstår det,
men trädet stod på toppen av en kulle.
- Åh, herregud.
- Det är inte som om din bil pekar uppåt.
Förstår du vad jag menar? - Ja, men strålkastare...
Jesse, har du någonsin kört på natten?
- Jag kör nu. Självklart har jag kört på natten.
- Strålkastarna går inte rakt fram.
De sträcker sig också utåt.
De har också en viss ljuskälla som lyser utåt.
Har du inte sett det när du kör på natten?
Det är inte som en rak linje.
Det finns en utåtriktad ljusprojektion som är som en sfär!
- [Jesse] Mm. Ja, det är jag.
- Så ljussfären fångar trädet!
- [Jesse] Mm -hm.
Jag tror att du är för spänd.
Jag skulle uppskatta det mer om du sa det,
"Jesse, håll käften för helvete."
Istället för att gå runt i cirklar,
för att få det att låta som om, som, "Åh, ja, vet du vad?
Jag står över allt."
- Jag är inte rå, Jesse.
Jag pratar inte med folk på det sättet.
- Åh, du är inte rå.
- Om det får dig att må bättre, så har du rätt och jag fel.
- Åh, låt oss inte vara nedlåtande.
- [Vincent] Det här måste vara den längsta bilresan
Jag har aldrig varit i den här stugan.
Beundra landskapet,
och låt oss försöka få en trevlig fortsättning på resan, okej?
- Okej, så i princip... För jag ska...
Stjärnorna lyser så starkt här ute.
Det är nästan som om någon har målat dem på himlen.
- Den här jäveln stinker lika
illa ute som inne i bilen.
Hur är det ens möjligt?
Jag menar, den öppna luften ska ju hjälpa till att ventilera.
Fan också... Kom igen, bara jävla...
Ventilera, för fan. Ventilera!
- Det är konstigt att vissa av de här
stjärnorna inte ens existerar.
Ändå ser vi dem.
Det är ironiskt, eller hur, att vi tittar upp i förvåning,
på saker som inte finns, men ändå på samma gång,
vi ignorerar sakerna här på marken,
precis framför oss, som gör det?
- Ja, det har du rätt i. Det har du rätt i.
- Vad gjorde du, Jesse?
- Jag satte en kniv i bröstet på honom.
Rakt genom hans jävla hjärta.
- Jag vet det,
men vad gjorde du långt innan dess?
- Jag förstår inte vad du menar.
- Vad gjorde du?
- Åh, okej. Um...
Jag mätte upp mark för vägar.
Det var ett bra jobb.
Huvudsakligen arbetat i landet.
Fick se massor av olika platser.
Olika saker.
Människor, städer.
Natur.
Det var vackert.
Det var hårt arbete, men jag tyckte om det.
Ja...
Och det gav mat på bordet åt min fru och min...
Mina pojkar.
Mina två pojkar.
Jag antar att de skulle vara nästan vuxna nu.
Var de än är.
Du vet, du har rätt.
De ser verkligen ut att vara målade på.
Vad var det där?
- Det är inget.
Det är bara en kanin.
- Hallå, din jävel!
Var är du?
Vi är här!
Vi väntar på dig!
Vi är inte rädda.
Vi är inte rädda!
Titta!
Jag gjorde det för dig!
Titta!
Titta vad jag har gjort!
Jag satte en...
Åh, sk...
Åh, skit, skit.
Skit, skit, skit.
Upp, upp.
Jag dödade en man. Jag dödade en man.
För din skull dödade jag en man.
För dig.
Jag dödade en man.
Åh, Jesus Kristus. Vad har jag gjort?
Ge mig bilnycklarna.
Ge mig bilnycklarna!
- Jag försökte varna dig.
- Jag vill ut.
- Men du insisterade.
- Jag vill ut!
Jag vill ut! Jag vill inte ha mer av det här!
- Åh, ja!
Du insisterade.
- Jag är klar.
Jag är klar.
- Du vet...
Om bara folk hade släppt in honom i sina liv.
Låt honom vara deras vän.
- Vad i helvete pratar du om?
- Han förtjänade inte att dö i marken på det viset.
Det var ovärdigt.
- Det här handlar om Cotton Bud, eller hur?
Åh, Jesus Kristus. Kan du släppa det?
- Han har aldrig skadat någon.
Han ville bara bli älskad.
Han ville bara vara deras vän, men jag antar att Jesse..,
Han var bara inte en del av en in -crowd.
Han fick inte inbjudan. Han gick miste om den.
Han kanske inte var...
Vad är det för ord ni brukar använda? Han kanske inte var tillräckligt groovy.
Det kanske är det.
Eller så var han bara inte tillräckligt stygg,
för i slutändan älskar alla de elaka pojkarna.
- Nej, mannen.
Han var jävligt tråkig.
Tråkigt.
- Vet du vad, Jesse?
Jag gjorde i alla fall något.
Jag försökte i alla fall. Vad har du någonsin gjort?
Du gjorde aldrig något.
Åh, du gjorde något.
Du red i alla andras ledband och hoppades
att din stackars röv skulle bli räddad,
för att du aldrig tog ansvar för något.
Och när något går fel,
gråter du som ett litet barn.
- Jag vill bara ha ett varmt bad.
Och en säng.
Varma, rena lakan i min egen säng,
i mitt eget hus med trädgård.
Och jag skulle kunna göra lite trädgårdsarbete.
Och jag kunde gå ner till barnkammaren och hämta,
Jag kan plocka upp några olika blommor och växter
som jag kan lägga i den, beroende på säsong,
och på söndagar kunde jag tvätta bilen.
Silver metallic Mustang.
All läderinredning.
Och jag kunde tvätta den,
på min egen uppfart.
- Så varför går du inte din väg?
- Åh...
Så det här handlar
om personligt ansvar?
- Ja, Jesse. - Mm.
- Ja, det är det. - Det var rikt.
Det kommer från dig.
Så, från en kille som tyckte att pastor Popoffs
Miracle Springwater skulle
rädda hans liv,
även om det kommer från den jävla kranen.
Och hur hans böcker inte sålde
på grund av illustrationerna.
Låt mig berätta en sak för dig.
Om Rembrandt själv hade handmålat
varenda en av de där böckerna,
skulle de ändå ha stankit som hundskit.
Och jag hoppas att de begraver "Mr Cotton Bud" djupt i den där soptippen.
För jag kan garantera dig att om du någonsin
skriver om den jäveln igen,
så är det precis där de kommer att hamna.
Djupt ner i marken,
där de hör hemma!
Med alla de andra.
- Du tar tillbaka det.
- Jag tar inte tillbaka ett skit.
- Jag sa: "Ta tillbaka den.
- God morgon.
Har du sovit gott?
- Inte illa.
Vill du dansa med mig, skriftlärde?
Jag kan många steg.
Jag kan boogaloo.
Jag kan disco.
Jag kan steppa.
Jag kan göra busshållplatsen, idioten.
Jag kan göra vad du vill!
Kom igen, doktorn.
Kom igen nu.
Kom igen med det.
Kom igen nu.
Kom igen, kom igen.
Åh! Åh!
Åh, vi blev lite snabbare, eller hur? Huh?
Åh, kom igen nu!
Åh!
Okej, du börjar bli lite...
Det börjar bli lite djupt här, va?
Åh!
Kom igen nu. Ooh!
Kom igen nu. Oh!
Åh, kom igen nu. Du måste göra bättre än så.
Jag är Baryshnikov med den här skiten.
Jag kokade en kanna kaffe.
Jag tänkte att du kanske ville ha lite.
- Det låter underbart.
- Kom igen, kom igen. Kom igen, vad ska du göra, va?
Vad tänker du göra? Du är en stor man nu, va?
Är du en stor man? Åh, nej!
Fan ta dig. Kom igen, ge mig den där skiten.
Jävla sak, ditt barn.
Fan ta dig.
Jag behöver inte det heller.
Vad fan ska du göra?
Ja...
Vart fan ska du ta vägen?
Som om du skulle komma undan från mig, va?
Som om du skulle försvinna från mig.
Vart ska du, grabben? Va?
Kom hit. Kom hit för helvete.
Va?
Var i helvete är du? Huh?
Kom hit. Kom hit för helvete.
- Okej då, Jesse.
Tja...
Nu tar vi en kopp av det där kaffet du gjorde.
- Micky är borta.
- Ja.
- Det är vackert här.
- Ja.
- Jag tänkte ta en promenad senare i morse.
Om du vill följa med mig.
- Jag trodde att jag skulle...
Skriv.
- Bra idé.
Var i helvete är du? Där, va?
Lyssna på mig nu.
Jag vill att du ska säga: "Mr Cotton Bud är dåligt skriven!"
- Nej! Nej!
Säg det nu, så släpper jag dig!
"Mr Cotton Bud är dåligt skriven!"
- Nej. - Fan ta dig.
Har du något emot om jag
gör dig sällskap?
Jag jävlas inte med dig! Hör du vad jag säger?
Jag vill att du ska säga: "Mr Cotton
Bud är jävligt dåligt skriven!"
- Mr Cotton Bud är mitt barn!
Och till skillnad från vissa människor...
Jag överger inte mina barn.
- Men vet du vad?
Gör dig redo att träffa dem i livet efter döden,
min skribent.
Vad var det där?
- Det är inte en kanin.
Ett samarbete.
Varför inte?
- Vincent skulle sakna skjulet.
Det här gamla stället,
hopsnickrat med rostiga spikar och trött trä
hade gett honom en andra chans.
Men det var dags.
Dags att gå.