Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Jeg sikrer mig bare, at vi optager. Lige et øjeblik.
Er vi klar?
Okay.
Du kan starte med det tidspunkt, du vil.
Hvad du end har det bedst med, så tager vi den bare derfra, okay?
Tag en dyb indånding, Jennifer.
Fortæl mig om, hvad der skete til aften.
- Alarmcentralen. - Hjælp mig. Jeg behøver hjælp!
- Hør. - Jeg ved ikke, hvor mine forældre er!
Rolig. Hvad sker der?
Nogen brød ind i huset og stjal en masse penge.
Okay, hør...
Mine forældre råber nedenunder. Send nu hjælp!
Så hørte jeg to skud.
Min mor skreg.
Jeg kaldte på hende.
Så kom der et par skud til.
Tag dig bare god tid.
- Hvor er du? - På Avenue.
Avenue Road? Vil du stave vejnavnet for mig?
Far?
- Jeg ringer efter hjælp! - Hallo?
Jeg er okay! Jeg er uskadt!
Vi havde set noget lignende denne sag.
Det var en situation, jeg ikke kunne have forestillet mig.
Jeg kunne bare høre min far skrige på vejen.
Jeg kaldte på ham, men han kom ikke ind.
Jeg ved ikke, om han hørte mig. Han kom ikke ind.
Det udviklede sig hurtigt til noget, ingen havde forudset.
Ved du hvad? Bliv, hvor du er, okay?
Jennifer?
Gør bare dit bedste med tanke på det, du står midt i.
Husk, vi er her for at hjælpe.
Er du okay?
Hør, du skal ikke bekymre dig om det.
Vi lærer jo.
Men du gjorde det, du var nødt til, ikke?
Det er det hele.
Det var sent. Jeg var gået i seng.
Jeg var lige faldet i søvn. Telefonen ringede.
CHEFEFTERFORSKER
Jeg tænkte: "Det er løgn."
Markham er et meget familieorienteret område.
Meget lidt kriminalitet.
Mindre end i resten af Canada.
Nu sagde de: "Der er sket et dobbeltdrab.
Det ser meget voldsomt ud,
og du leder efterforskningen."
Opkaldet kom ca. 22:30 til aften.
Det kom fra en beboer i huset.
Det er et bekræftet drab. Én person er afgået ved døden.
Der er et andet offer, der også blev skudt,
som er på hospitalet.
Jeg har ikke meget mere end det.
Vores første opgave er at finde ud af, hvad der er sket i huset.
Der er begået en voldelig forbrydelse.
Vi har en død kvinde, Bich Pan,
og vi har en mand, Hann Pan,
som er såret i hovedet.
Pan-familien emigrerede fra Vietnam for mange år siden
og blev beskrevet som hårdtarbejdende folk,
hvor der ikke var noget,
der forklarede, hvorfor de blev ofre for så rædsomt et overfald.
Vi begyndte at få meldinger fra hospitalet.
Hann er blevet fløjet dertil.
Han er blevet skudt i øjet,
og kuglen gik ind i kraniet og ned i kæbe og hals.
Han er blevet lagt i kunstigt koma.
Vi er bange for, at Hann Pan ikke overlever,
så vi kun har ét vidne, vi kan afhøre.
Det er hans datter, Jennifer Pan.
DAG 1 - AFHØRING 1
Tak.
Vær stille, tak.
Lukker du lige døren?
KLOKKEN 2:44
Okay, Jennifer. Jeg hedder Randy Slade.
Jeg præsenterede mig på hospitalet. Jeg er fra York politis drabsafdeling.
Som chefefterforsker ligger det her på mine skuldre.
Det må ikke gøres halvt eller overfladisk.
Det skal være en fuld analyse af Pan-familiens liv faktisk.
Hvad kan have udløst det her? Havde de fjender? Hvem ved?
Jeg vil gerne have, at du tænker tilbage til tidligere i dag.
Fortæl, hvad der skete derfra.
Min mor havde lavet mad, for hun skulle til dans den aften.
Linedance.
Det gør hun hver mandag, så først satte hun og jeg os og spiste,
så gik jeg ovenpå til mit værelse
for at gå i seng.
Jeg tændte fjernsynet og talte i telefon med en ven.
Og kort tid efter kom min mor hjem. Klokken var vel omkring 21:30.
Pludselig hørte jeg min mor råbe til min far, at han skulle komme ned.
Så kiggede jeg ud af min værelsesdør.
Der var en fyr, og han gik hen imod mig,
bandt min arme og sagde: "Jeg holder en pistol i ryggen på dig.
Gør, som jeg siger, så kommer ingen noget til.
Hvor er pengene? Vis mig jeres penge."
Så trak tre mænd mig ned ad trappen
og spurgte min mor, hvor hendes taske var.
Min mor prøvede at rejse sig, men de råbte bare: "Sæt dig."
Hun måtte ikke komme noget til, så jeg bad hende sætte sig.
De ledte efter hendes pung,
men hun taler ikke så godt engelsk og sagde bare "taske".
De blev ved med at skubbe hende ned i stolen.
Okay.
Tag dig god tid.
Det er alt sammen meget vigtigt, så tag dig god tid.
På det tidspunkt havde de bundet mig til gelænderet ovenpå.
Jeg kunne bevæge mig, men turde ikke, fordi den ene havde en pistol.
Pludselig hørte jeg mine forældre gå nedenunder,
og min mor bad ham om at tage mig med.
Han lod mig ikke gå med dem.
Og så sagde de ... Det sidste, jeg hørte dem sige, var:
"Du løj. Du løj for os."
Og så hørte jeg to skud.
Min mor skreg.
Jeg kaldte på hende.
Så lød der et par skud mere.
Tag dig god tid.
Det er meget svært at få nogen til at tale om en traumatisk oplevelse.
Hun vil måske gerne undertrykke mindet.
Det er afgørende først og fremmest at sikre sig, hun er uskadt,
men jeg vil også have hende til at tale med vores efterforskere.
Bare tag en lille pause.
Jeg er kontaktperson for ofrene.
Hvis de får det svært på et tidspunkt, kan de altid kontakte en.
Kæmper de med noget, er man den, de henvender sig til.
Men samtidig er det også meget traumatisk.
Jeg kunne ikke forestille mig at opleve det, Jennifer gennemlevede.
Så jeg tænker: "Bare tag det stille og roligt.
Følg bare med i hendes udtalelser.
Få hende til at tale videre om, hvad der er sket."
Okay, så lad os gå lidt tilbage.
KLOKKEN 3:17
Kan du høre andre stemmer dernede ud over dine forældres?
Jeg hørte vist min mor tale eller stønne eller sådan noget,
og så lød der et skud mere, før de gik.
En af fyrene sagde: "Vi må væk nu. Der er gået for lang tid."
Så løb de ud ad døren, og jeg tror...
Jeg observerer Jennifer og har ondt af hende.
Hun er blevet bundet og helt adskilt fra sine forældre.
- Hjælp mig. Jeg behøver hjælp! - Rolig. Hvad sker der?
De havde pistoler og truede mine forældre.
Kan du låse din dør?
Nej. Jeg er bundet. Mine hænder er bundet.
Hun er ude af stand til at hjælpe dem på nogen måde.
Jeg ved, det er svært, men du ved, hvor vigtige dine udtalelser er.
Fortæl om ham, der bandt dig.
Kan du beskrive hans race for mig?
Ja, han var sort. Med dreadlocks.
Okay, og fyr nummer to?
Han havde en hættetrøje, men jeg kunne se, han var mørkere
end den første.
Det var altså også en sort mand?
- Men tyndere bygget. - Tyndere bygget.
Og så var der en med jamaicansk accent.
Okay.
Hørte du, hvordan de kom ind i huset?
- Nej. - Ringede det på?
- Nej. - Døren sparket op?
Intet af den slags?
Jeg husker ikke, hvordan de kom ind. Jeg så det ikke.
Okay.
Hvad med dine forældre?
Hvad ville efter din mening få nogen til at gå efter dem?
Er de kendt for at have store kontantsummer derhjemme?
Har de mange penge stående i banken?
Jeg ville ikke sige, der er nok til at vække bekymring.
- Der er nok til regningerne. - Okay.
Min mor er meget påpasselig med, at der lige er nok.
Lige nok.
Okay, hvad så med din far?
Hvilken slags bil har han?
Han har en Mercedes, som han virkelig elsker.
Er det sandt?
Så din mor har en Lexus, og din far har en Mercedes.
Det er rimeligt dyre biler.
De er ikke billige.
Her er en familie, der kom fra Vietnam til Canada.
De arbejdede hårdt og førte en beskeden tilværelse.
Bich var supervisor i reservedelsfirmaet, hvor Hann var ansat som maskinist.
Selvom deres hjem var pænt, var det ikke luksuriøst.
Men det var betalt ud.
Hann Pan, hvad handler hans livsstil om?
Er han indblandet i lyssky forretninger?
Var det et lejemord i forbindelse med spillegæld,
våben eller narkotika?
Eller en strid med en nabo?
Noget, der har gjort, at han blev offer.
De sagde til min far: "Du løj for os.
Du skulle jo bare samarbejde."
Og så skød de ham.
Jeg ser på et rum, der er gennemrodet. Sådan vil det typisk se ud.
Noget blodigt tøj.
Pyjamas.
Stedet, hvor Bich tog fodbad efter linedance.
Men der er også ting, der burde være blevet taget.
Værdigenstande, der ikke blev rørt.
Der er et pengeskab og et meget dyrt kamera i skabet.
Der er en pung med 20-dollarsedler,
som burde være blevet taget, hvis det handlede om penge.
Efter alt at dømme tyder det på,
at Pan-familien var en ret almindelig familie.
Men det, man kan se udefra, er én ting, hvad der faktisk sker inde i huset,
er noget helt andet, ikke?
KLOKKEN 4:29
Kan du huske andet, der måske kan hjælpe i efterforskningen?
Ikke lige umiddelbart.
Okay. Optagelsen er blevet stoppet.
Klokken er nu 4:30 om morgenen. Vi er færdige.
- Må jeg gå på wc? - Naturligvis.
Da afhøringen er forbi, tager jeg Jennifer med ud,
og vi går ud i tavshed.
Vi siger ikke ret meget til hinanden.
Jeg tænker bare:
"Wow. Din mor er lige blevet dræbt,
og din far ligger i koma på hospitalet."
Hvordan kommer man sig over sådan noget?
En kvinde er død og hendes mand såret efter et hjemmerøveri i Markham.
Politiet siger, det bankede på døren til parrets hjem,
og tre røvere brasede ind.
Hvorfor Pan-familien? Hvorfor så voldeligt?
De spørgsmål har politiet endnu ikke noget svar på.
DAG 2
Klokken er nu 8:00 om morgenen,
og jeg giver en fuld briefing til de uniformerede drabsefterforskere.
Vi har et voldsomt gerningssted, så der er ingen tid at spilde.
Der er intet normalt ved mord.
Men det her er særligt ubehageligt.
Jeg tænker straks på min familie,
og at tingene kan ændre sig på et øjeblik.
De kan ændre sig for altid.
Min første opgave er at stå for
en storstilet naboafhøring i området, hvor Pan-familien bor.
Vi leder efter øjenvidner
eller andre beviser, der kan blive relevante og vigtige.
Har du nogen oplysninger, uanset hvor ubetydelige,
så ring til Yorks regionalpoliti,
din lokale politistation eller Crimestoppers.
Det kan være lige den oplysning,
der får tre voldelige personer væk fra gaderne.
Der begås ikke mange drab i Markham.
Det er et meget trygt område.
Meget forskelligartet kulturel baggrund.
Der er folk fra Caribien, Asien og Sydøstasien.
Det er et meget roligt kvarter.
Så når der sker sådan noget her,
virker det som en eksplosion.
Jeg forstod ikke, hvorfor Bich blev dræbt.
VEN AF PAN-FAMILIEN
Jeg blev ked af det. Jeg fattede ikke, at det var sket.
Af og til besøgte jeg hende for at hygge os,
og vi spiste ofte aftensmad sammen.
De var meget gæstfrie.
Meget gavmilde mennesker,
der elskede deres venner.
Hann arbejder fem dage om ugen plus lidt overarbejde.
Han er bestemt ikke indblandet i mafiaen, spil eller druk.
Han er bare en beskeden, jordbunden mand.
De var et meget roligt par. De generede ikke nogen. Det er trist.
Tilfældigheden skræmmer mig. Det er...
Var der et motiv eller en grund,
kan vi alle sige: "Nå. Der var en grund til det."
FATALT HJEMMERØVERI RYSTER BYEN
Jeg lover, vi vil gøre alt, hvad der står i vores magt,
for at identificere og retsforfølge
de mistænkte, der brutalt dræbte Bich Ha Pan
og terroriserede hendes mand og datter i går.
Mr. Pans tilstand er fortsat alvorlig.
Heldigvis led datteren ikke fysisk overlast.
Vi appellerer til at alle, der måtte have oplysninger om,
hvem de mistænkte kan være, træder frem.
Naboafhøringen har været i gang i omkring seks timer.
I starten fik vi ikke noget brugbart.
Men så fik vi endelig nogle oplysninger.
Vi hørte om en person med tilknytning til Pan-familiens hjem.
Han hedder Danny Wong.
Han er narkohandler,
og han var for nylig kæreste med Jennifer Pan.
En ekskæreste med lyssky forretninger er en væsentlig detalje.
Det skulle hun have fortalt os om.
Nu tænker vi, at denne Danny Wong...
...måske er grunden til, at familien blev udvalgt.
Har det noget at gøre med narkohandel?
DAG 3
Alt vel? Jeg gennemgår det. Kom bare ud.
Okay.
Lad mig gennemgå formularen. Båndoptageren kører.
Vi læser formularen sammen. Det er et videoudsagn under ed.
"Forstår du konsekvenserne af at afgive falsk vidneudsagn?"
- Ja. - Så sig dit navn og...
- Jeg hedder Daniel Wong... - Tal lidt højere.
Jeg hedder Daniel Wong, og jeg giver tilladelse til at blive filmet.
Okay. Godt.
KLOKKEN 16:19
Hvad lavede du på gerningsaftenen?
- Jeg skal spørge... - Jeg sov derhjemme.
Derhjemme. Hvad tid kom du hjem?
Det var mandag.
Mandag kom jeg hjem ved 21-tiden...
Mellem 21 og 22:30. Omkring det tidspunkt.
Har du haft problemer med politiet grundet narkotika?
Jeg har haft problemer grundet besiddelse og salg,
men jeg holdt op med det.
Efter jeg kom ud i problemer, har jeg ikke lavet noget andet.
Okay. Fortæl mig om dit forhold til Jen...
- Jeg er hendes ekskæreste. - Okay.
Ja, vi var kærester i slutningen af high school.
Okay.
Det fortsatte indtil for omkring to år siden.
- Okay. - Så kunne vi ikke rigtig...
Vi var faktisk ikke...
Vi planlagde at blive sammen,
men der var et stort problem med hendes forældre, eller sådan noget.
- Hvad var det? - De var meget strenge.
De fik hende kørt derud, hvor der er ikke er tid til et forhold.
Er der andre grunde?
Det var nok, fordi jeg ikke tjente nok. Jeg arbejdede på Boston Pizza.
Det billigede de ikke.
Vi har været sammen i syv år, men jeg har ikke
spist aftensmad sammen med dem eller sådan noget.
Okay. Så ... Og...
Så ville hun fortsætte forholdet,
og jeg sagde til hende:
"Hør her.
Dine forældre vil ikke have, at vi er sammen,
og det kan vi ikke gøre noget ved."
Og vi ... Jeg er så kommet videre.
Okay. Har du en kæreste?
- Hvad? - Ny kæreste?
- Nu? Jeg har en kæreste. - Okay. Hvad hedder hun?
- Christine. Ja. - Christine, okay.
- Men du og Jen taler jævnligt sammen. - Hun ringer til mig.
Af og til ringer jeg til hende for at høre, hvordan det går,
for vi modtog faktisk begge to chikanerende telefonopkald.
- Du og Jen? - Ja, mig og Jen.
Okay. Og dem har I modtaget i de seneste...
Faktisk indtil for to dage siden.
To eller tre dage siden.
De ringer bare, og når jeg tager telefonen,
er der stille i ti sekunder, hvorefter de lægger på.
Det skete gentagne gange,
og det blev latterligt.
Det skete 100 gange. Omkring 100 gange.
Så gik det fra telefonopkald til...
- Sms'er. - Hvad stod der i dem?
"Vi holder øje med dig."
Modtog Jen også den slags opkald?
Ja.
Hun besøgte mig på jobbet med frokost og talte med mig.
Vi var venner.
De spurgte tit: "Hvad laver hun her?
- Vi bad hende blive væk." - Okay.
I de sidste stod der: "Bang, bang, bang."
- Det er vigtigt, ikke? - Jo.
- Der kom en besked? - Ja, en sms.
- Nå, en sms. -"Ha, ha. Bang, bang.
Ha, ha, ha." Nogle ret langt ude...
- Ja, ret langt ude. - Ja.
Okay.
Danny Wong har åbenbart været udsat for hundredvis af chikaneopkald
i de seneste måneder. Det har Jennifer også.
Den ukendte afsender skrev: "Bang, bang, bang."
En uge senere
bliver Jennifers forældre skudt i hjemmet.
KLOKKEN 16:23
Tror du, at det, der skete forleden aften, har noget at gøre med dig?
Fordi det er...
Jeg er 95-99 % sikker på, det ikke har med mine stoffer at gøre.
Det er et vovet udsagn.
- Ja. Jeg er sikker... - Hvordan ved du det?
Fordi ingen vil skyde nogen for et gram hash.
Eller mindre end det. Det er bare det.
- Lad mig lige ... Jeg går et øjeblik. - Ja.
Kommer du på noget ... Gennemgå forløbet.
- Tjek datoer og tidspunkter. - Ja.
- Så spørger jeg igen. - Okay.
Jeg går lige lidt, så jeg også kan få det helt på plads.
Der er noget forkert ved denne afhøring.
Der er flere spørgsmål end svar.
Er Danny Wong målet?
Eller er Jennifer?
Nu må vi vide alt, hvad vi kan finde ud af, om Jennifer Pan.
Hvem hænger hun ud sammen med? Hvad laver hendes vennekreds?
Er der noget i hendes fortid,
der kan kaste lys over, hvorfor denne hændelse fandt sted?
Jeg mødte Jennifer, da jeg var omkring 13 år.
Vi var på mange skoleture sammen,
og af og til skøjtede vi eller så film med en flok venner.
Hun var skøn at tale med.
Jennifer var sprudlende, glad, selvsikker og meget ægte.
Hun talte af og til om Daniel.
De virkede lykkelige i starten,
men der var også meget drama i forholdet.
Nogen er altid oppe eller nede.
Nogen har altid hjertesorger, slår op eller finder sammen igen.
Jeg tror helt ærligt ikke, at Daniel var den bedste kæreste.
Jeg husker, da Jennifer havde arbejdet hele sommeren for at spare penge op.
Hun sagde, hun brugte det hele på et paintballgevær til ham.
Jeg fattede slet ikke,
man kunne bruge flere tusind dollars på én enkelt ting.
Men hun sagde, hun ikke havde andre, hun hellere brugte dem på.
Inklusive sig selv.
Yorks regionalpoliti leder stadig efter spor
efter mandagens hjemmerøveri, der kostede en kvinde fra Markham livet.
Lige nu udelukker politiet ikke nogen scenarier,
herunder muligheden for, at mændene tog fejl
og brød ind det forkerte sted.
John Vennavally-Rao fra CTV News. Markham i Ontario.
Nu får vi opkald fra naboer og folk i kvarteret,
og de er lidt panikslagne.
De er bange for, at de kan blive ofre.
Ét spørgsmål ad gangen.
De ønsker svar.
Vi kan ikke regne ud, hvorfor de skød denne uskyldige kvinde
og prøvede at dræbe hendes mand og stjæle et lille beløb i kontanter.
Det giver ingen mening.
Yorks politi søger efter vidner i aften.
Indtil videre er der kun ét spor at arbejde med.
Sporet er nogle grynede overvågningsbilleder,
som politiet har fået fra en nabos overvågningssystem.
Det er billeder,
politiet håber kan hjælpe med at identificere de mistænkte,
som terroriserede en familie her.
Det er stort øjeblik i sagen.
Videoen er optaget overfor og peger direkte mod Pan-hjemmet.
Heldigvis kunne vi lige skelne tre mistænkte gå ind i huset.
Og ca. en halv time efter kunne vi se dem gå derfra igen.
En forlod hurtigt stedet,
og kort efter løb to mere ud af huset.
Alle tre mistænkte gik ind ad hoveddøren.
Men det vigtigste for mig er...
...at de ikke brød ind.
Er nogen trængt ind i huset?
Nogen brød ind, og jeg hørte skud.
Jeg ved ikke, hvad der sker. Jeg er bundet ovenpå.
Brød de ind og bandt dig?
Ja.
Hørte du, hvordan de kom ind i huset?
- Ringede det på? - Nej.
- Døren sparket ind? Intet af den slags? - Nej.
Okay.
Husker du andet, der måske kan hjælpe i efterforskningen?
Nu må jeg have Jennifer ind til en afhøring mere
og stille hende nogle sværere spørgsmål.
Jeg vil vide, hvem hun kender,
og hvad der sker med Danny Wong.
Ikke lige umiddelbart.
Jeg vil vide alt om hende.
Er du klar?
DAG 4 - AFHØRING 2
KLOKKEN 9:34
Jennifer, der bliver optaget nu.
Det er ikke nyt for dig. Du har prøvet det før.
Der er ingen andre her end dig og mig,
og Deborah Gladding følger med i afhøringen.
Jeg kan se, at Jennifer kæmper og har svært ved at skulle afhøres igen.
Men vi håber, hun føler sig tryg nok til at tale i enrum med os og være ærlig,
og at det giver hende chancen for at fortælle os, hvad der faktisk foregår.
Jeg er bare lidt nervøs.
Det skal du ikke være, okay? Jeg ved, det er svært at sige.
Sandheden er altid den bedste måde at lette angsten på. Okay?
Fortæl mig om dit forhold til Daniel.
Det var et ret hårdt forhold.
- Vi gik i high school sammen. - Ja.
Det holdt i ca. seks år, men jeg måtte ikke have en kæreste.
Du datede ham rent faktisk uden dine forældres viden og samtykke.
Ja.
Tænkte du nogensinde, at hvis Daniel holdt op med at pushe...
Kunne det have tiltrukket slemme mennesker til dit hjem
i jagten på store pengebeløb?
- Jeg... - Et naturligt spørgsmål.
Jeg har ikke...
Jeg har spurgt, hvad han laver, og han siger, at han pusher.
Jeg spørger ikke nærmere ind til det.
Jeg kigger den anden vej, for vi er ikke sammen.
Har du oplevet noget
i den seneste tid, der kunne virke som truende adfærd?
- Ja. - Fortæl mig om det.
Hans ... Jeg ved ikke...
Han siger, det bare er en ven, men alle siger, det er hans kæreste.
Hun har skrevet til mig og bedt mig om at lade Daniel være.
Hvad kan grunden have været?
Bare jalousi.
Du mener, at det er kæresten?
Jeg vil altså ikke...
Jeg ved det ikke helt sikkert, så jeg vil ikke pege fingre.
Hvis du ikke er helt sikker, og du ikke vil pege fingre,
hvorfor tror du så, det er hende?
Fordi hun har skrevet til mig på Facebook og sagt, at jeg er dum,
og af og til, når jeg skriver til ham,
skriver hun til mig fra hans mobil,
at han er sammen med sin kæreste Christine, og jeg skal lade ham være.
Hvorfor sagde du ikke det sidste ... da vi talte sammen forleden?
Alt det var lige sket, så jeg tænkte ikke så meget over det der.
Jennifer antyder nu, at Danny Wongs nye kæreste kan være indblandet.
VI HOLDER ØJE MED DIG
At de chikanerende opkald til ham og Jennifer
måske kommer fra Christine.
For at få hende presset ud.
Er der muligvis tale om et trekantsdrama?
Er det tilfældet, hvorfor blev forældrene så ofrene?
- Opdagede dine forældre det med Daniel? - Til sidst.
Hvordan gik det så?
Ikke godt.
Hvad betyder "ikke godt"?
Hvem var imod, at du havde en kæreste?
- Min far. - Din far?
Okay, fortæl mig om det.
Han gav mig et ultimatum.
Jeg skulle vælge mellem Daniel og dem, og jeg valgte at blive hos min familie.
Men selvom han var kommet videre,
ville vi stadig gerne være venner.
Okay. Hvad skete der så?
I starten havde jeg stadig telefonisk kontakt til Daniel,
men jeg blev taget i det.
Og...
Så tog de min mobil fra mig, og de sagde, de ville køre mig til alt.
Så det blev til, at jeg stod op og lavede mine klaverøvelser,
og måske var jeg til time hos min lærer,
men det var stort set det.
Jennifer kom til undervisning hos mig en gang om ugen,
og det var hendes far, der kørte hende helt til døren.
Som ung pianist var hun enestående.
Hun vandt alle konkurrencer år efter år.
Hun var den bedste af dem alle.
Det engagement, hendes forældre lagde i hende
og de tusindvis af dollars, de brugte hvert år på alle konkurrencerne,
var bare helt ufatteligt.
Så en dag til en af timerne
begyndte hun at hulke.
Hun brød sammen, og det havde jeg aldrig oplevet før med hende.
Hun sagde: "Fernando, mine forældre stoler ikke på mig.
Skal jeg nogen steder, tager de med. Jeg må ikke være sammen med min kæreste.
Min far kan ikke acceptere ham.
Han vil ikke lade mig spilde tiden
på at date en kok.
De driver mig til vanvid."
Hvilken dom fældede din far over ham?
Han sagde, han ikke var et godt match for mig.
Han ville ikke blive til noget,
og han ville ikke kunne forsørge en familie.
Okay. Fortæl mere om ham. Fortæl, hvad du føler lige nu.
Han hjalp mig igennem en svær tid i high school,
da jeg var yngre.
Jeg har astma,
og da vi tog til Europa, gav det mig problemer derovre,
og han tog sig af mig.
Du har stadig følelser for Daniel, ikke?
Jo.
KLOKKEN 11:27
Hvordan gik det derhjemme?
Hvad lavede du efter high school?
Jeg...
Jeg ville læse kinesiologi,
men min far var meget opsat på, at jeg skulle læse noget med medicin,
da det ville give lidt mere succes.
Man kan vel sige, han vidste, jeg ikke kunne magte at være læge,
så jeg skulle læse til farmaceut.
Bich Ha sagde, at deres datter læste til pharmaceut,
men efter endt uddannelse kunne hun ikke finde et job.
Hun var bekymret og talte meget om det.
Hun ønskede bare, at hun fik succes
og ikke blev set ned på af samfundet.
Når man tænker tilbage på high school,
forventedes alle at blive læge, tandlæge, advokat eller ingeniør.
Intet andet valg. Måske revisor.
Vi havde mange immigrantfamilier,
folk fra Hong Kong, Taiwan, Vietnam og alle steder,
og vi oplevede allesammen det samme pres fra vores forældre.
Det kan være hårdt nok, men for Jennifer...
Hun var slet ikke tæt på at ligge øverst i klassen.
Slet ikke i nærheden.
Det var en skole, hvor standard var rene 12-taller.
Læste du så til farmaceut? Læste du på universitetet?
- Nej? - Nej.
Hvordan tog din far så det? Hvordan var...
Han vidste det ikke. Jeg løj.
- Hvad fortalte du ham? - At jeg studerede.
Hvad?
Forberedende læge... Nej, undskyld. Science.
- Science. - BA i Science.
Vidste din mor, at du ikke gik på universitetet?
Nej.
- Dine forældre troede, at du studerede? - Ja.
Det er sgu da løgn.
- Hvor troede de, at du studerede? - På Ryerson.
Okay.
De kørte mig til Toronto og troede, at jeg gik til time.
- Ja. - Men det gjorde jeg ikke.
Det er kæmpestort.
Det er sådan noget, en muldvarp ville bruge som dækhistorie.
Hvordan havde du det med det? Med at skulle lyve for dine forældre?
Jeg følte skyld, men hver gang jeg ville tale om det...
Der var bare så meget...
Der var så store forventninger.
Forventninger er ikke udelukkende noget, der findes i vietnamesisk kultur,
men det er klart en hård form for opdragelse,
og det kan helt sikkert knække et barn.
Er man i et miljø,
hvor man forventes at ligge i toppen hele tiden,
og man ikke kan leve op til den forventning,
kan det få katastrofale følger.
Vi opdagede, at ikke alene løj Jennifer for sine forældre om, at hun studerede,
hun lod det også stå på i over fire år.
Hun forfalskede et eksamensbevis fra University of Toronto.
Det er rystende.
-Stillede de aldrig spørgsmål til det? - Nej.
Er Jennifer ærlig nok til at sige "jeg har løjet i fire år",
er det grundlaget for resten af historien.
Hvilke andre løgne har hun ikke fortalt om endnu?
Lad os tale om opkaldet til alarmcentralen.
- Okay. - Okay?
- Alarmcentralen. - Hjælp mig. Jeg behøver hjælp!
Rolig, hvad sker der?
Nogen brød ind, og jeg hørte skud.
Jeg ved ikke, hvad der sker. Jeg er bundet...
Vi lytter til opkaldet adskillige gange.
Jeg er bundet ovenpå!
Vi gennemgik det bid for bid.
Vi lyttede, spolede tilbage og nærstuderede, hvad der var sket
- Kan du låse din dør? - Nej.
Mine hænder er bundet på ryggen! Jeg havde mobilen i lommen!
Det, der hele tiden gik mig på, var,
hvordan hun kunne foretage det opkald
med hænderne bundet på ryggen op mod et gelænder?
Hvordan fik du hænderne om på ryggen?
Han bad mig rejse mig, så han kunne binde mine hænder.
Jeg prøvede at løsne dem, så jeg kunne...
Så jeg kunne gøre noget, men han bandt dem så stramt.
Han sørgede for, at jeg skreg, før han...
Før han gav slip.
De var altså stramt bundet på ryggen?
Så tog han fat i mig og førte mig ned ad trappen.
Tjekker han dine lommer eller sådan noget?
Gudskelov ikke. Ellers havde han fundet min mobil.
Du er nu bundet til dette gelænder.
Kan du vise mig det? Rejs dig og vend dig, og fortæl...
Vis til kameraet, hvordan du var bundet.
Kan jeg bare sige det?
Tænk ikke på den traumatiserende hændelse, men se mere klinisk på det.
Jeg vil nemlig gerne se, hvordan du fik fat i mobilen.
Rejs dig, og fokuser på, hvordan du gjorde det.
Du kan sætte den her i din linning.
Okay? Tag din sweater af, og foretag så opkaldet.
Jeg kunne se, at det tog hårdt på hende.
Hun ville ikke genopleve den del og gøre det igen,
men samtidig måtte vi vide, hvordan det lykkedes hende.
Rejs dig, og vend dig om.
Sæt den her i den side, du mener, den var i.
Godt. Vend dig, så ... Du skal kigge væk fra mig.
Du skal kigge sådan...
Her er gelænderet. Hold hænderne om bag ryggen.
Okay.
Er du forhindret i at bevæge dig?
Hvor langt kan du bevæge hænderne fra gelænderet?
- De bandt min overarm. - Ja?
- Til gelænderet. - Ja.
- Men hænderne var bundet sammen. - Hænderne sammen.
Var det den arm, der var bundet til gelænderet?
- Ja. - Okay.
Hvordan får du så fat i mobilen?
Hvordan ringer du så op?
- 9-1-1. - Ja.
- Taler du så ned i mobilen sådan? - Ja, jeg råber mod mobilen sådan.
Hvordan kan du høre?
- Jeg skruede helt op for lyden. - Ja.
Så det var præcis sådan, du talte med hende ved gelænderet?
- Ja. - Okay, det er fint. Sæt dig ned.
Tag din sweater på igen.
Ja. Tage bare sweateren på. Ja.
At hun faktisk kan få fat i mobilen og foretage det opkald,
er meget interessant for os,
men det afleder os ikke fra den anden teori, vi kigger på.
Hvorfor lod de dig være?
Det åbenlyse spørgsmål er, hvorfor de efterlod et vidne.
Det giver ikke nogen mening. Skyder man to, skyder man også den tredje.
Hvorfor gjorde de ikke det samme ved dig?
Jeg kan kun sige, at han sagde, jeg samarbejdede.
Nu er der jo så bare det, Jennifer, at du har er erkendt, at du har løjet.
Du løj for dine forældre om, at du studerede.
Jeg spørger dig så lige her og nu,
om der er noget i det udsagn, du har aflagt her i dag,
som du har løjet om?
Om din omgang med Daniel?
Om dit "jeg tager ikke stoffer
og har intet med dem at gøre" og "vi har ikke mange penge"?
Hvad med livsforsikring? Har dine forældre livsforsikringer?
Det tror jeg. Jeg ved det ikke.
- Det... - Jeg ved, de havde en...
- Jeg har selv en. - Ja.
Og min mor...
De havde en på mig, da jeg var yngre.
- Okay. - Men halvdelen gik til uddannelse.
Halvdelen til livsforsikring, og da de opdagede, at jeg...
...ikke gik på universitet...
- De ville have pengene tilbage. - Vent lige lidt.
Du sagde, de ikke opdagede, at du ikke studerede.
Hvornår opdagede de, at du ikke studerede?
Jeg fortalte dem, jeg blev uddannet, men jeg gik ikke på universitetet.
At jeg gik der i to år, men aldrig blev færdig.
Okay.
- Så ville de have pengene tilbage? - Ja.
Så tilbage til et andet meget svært spørgsmål.
Den vrede, du måske har følt over for dine forældre,
fordi de blandede sig i dit forhold og dit liv
og dybest set låste dig inde i huset.
Jeg elsker mine forældre, og jeg valgte at blive hos dem.
Hvis jeg ville, kunne jeg være flyttet, men det gjorde jeg ikke.
Jeg ville blive hos dem og tage mig af dem.
Ingen involvering, ingen tro. Du havde intet med det at gøre?
Nej.
- Bedriver du noget ulovligt? - Nej.
Jeg hørte det banke på. Øjeblik.
Det er bare mig.
Er du stadig okay?
Alt kører bare ... Okay.
Skal du på wc?
- Ja tak. - Okay.
- Undskyld. Jeg er bare lidt oprevet. - Okay. Ja. Du klarer det fint.
Jeg gør mit bedste. Mine valg har ikke været de bedste.
Ja.
Det må du ikke tænke på nu.
Vi lærer jo, og du gjorde det, du var nødt til, ikke?
Det var noget, du følte, at du var nødt til.
Det er bare små stykker her og der og...
Jeg vil ikke sige noget forkert.
Ja, men alle brikkerne skal nok falde på plads,
så det hele passer sammen.
For du siger jo sandheden, ikke?
Det er tydeligt, at hun ikke fortæller os alt.
Hendes retten på håret.
Nervøsiteten.
Berøringen af maven?
Jeg er sikker på, at hun ved noget.
Men der er kun ét andet øjenvidne, og det er hendes far, Hann Pan.
Vi kan ikke afhøre ham på det tidspunkt, fordi han ligger i koma.
Så indtil det sker,
ligger alle muligheder stadig åbne.
Jeg rydder lige gangen, så følger jeg dig ud, okay?
Jennifer er meget tavs på køreturen hjem.
Hun har løjet. Hun gik ikke på universitetet.
Det var bare et spind af løgne, som hun spandt i de sidste fire år.
Men jeg kan relatere til det krav og behovet for at klare sig godt.
Mine forældre er fra Caribien og kom her til landet,
og det forventes af en, at man altid er bedre end alle de andre.
Så fra min synsvinkel er det ikke bare sort og hvidt.
Det første, jeg tænker, er, hvor skidesur jeg ville være som forælder.
Det er ret rystende, at nogen har ført det liv.
Og hvad lavede hun så i de fire år?
Det spørgsmål skal besvares.
DAG 5
Yorks politi har opstillet en kommandocentral i kvarteret
for at berolige beboerne og tage imod tip.
Jack Heath er viceborgmester i Markham.
Det er vigtigt at vide, at det var tilfældigt,
og at det ikke sker særligt ofte.
Og Markham er et trygt område.
Vi har en usædvanlig god politiafdeling, og de gør deres arbejde.
Der er gang i adrenalinen i starten af en drabssag.
Så fordamper det, når folk bliver trætte.
Men det er vigtigt at holde dampen oppe, ikke kun for mig,
men også for mit hold.
Så vi talte med hospitalet.
Vi fik at vide, at Hann Pan skulle vækkes af komaen.
Det er det øjeblik i efterforskningen, hvor alting ændrer sig.
Det er chancen for at forstå, hvad der faktisk skete i huset.
Og det kommer fra en person,
der så døden i øjnene og overlevede.
Man hører kun mr. Pans maskiners summen.
Noget af det første, jeg ser, er, at hans højre øje er skadet,
og der er en meget lille prik
lige ved siden af næsen.
Det var der, han blev ramt.
Så fortæller mr. Pan, hvad der skete den aften.
Han gik tidligt i seng.
Hans kone havde været til linedance.
Og Jennifer var derhjemme.
Mr. Pan bliver så vækket af en mand med en pistol,
som beder ham om at stå op og gå nedenunder.
Han ser sin kone i stuen.
Hun er hysterisk.
Hun gentog hele tiden: "Vi har ikke nogen penge.
Vi har ingen penge. Vil I ikke nok lade os gå?"
En af mændene i huset bad hende om at holde kæft.
Betjent MacDonald ringer og siger: "Sidder du ned?"
Mr. Pan fortæller mig, han blev slået med pistolen på sofaen.
Mrs. Pan sad i en anden sofa.
Hun bad for sit liv.
Og mens det foregår,
kommer Jennifer nedenunder sammen med en af de mistænkte.
Hendes hænder er ikke bundet,
og de lader til at tale venligt sammen.
- Hjælp mig. Jeg behøver hjælp! - Rolig. Hvad sker der?
Nogen brød ind, og jeg hørte skud.
Jeg ved ikke, hvad der sker. Jeg er bundet ovenpå.
Det er sgu løgn.
Han bad mig rejse mig, så han kunne binde mine hænder.
Så tog han fat i mig og førte mig ned ad trappen.
Så hørte jeg to skud.
Min mor skreg.
Løgn, løgn, løgn.
Tag dig god tid.
Tag dig...
Nu er jeg helt overbevist om,
at hun er involveret i drabet på moderen og drabsforsøget på faderen.
Jeg sætter straks uniformerede vagter på hospitalet.
Jennifer må under ingen omstændigheder være alene med sin far.
DAG 9
Jeg taler med mr. Pan igen, for at sikre mig,
at der ikke er mere, han gerne vil fortælle os.
Denne gang læner han sig frem og siger:
"Brug jeres polititeknikker.
Brug dem til at finde ud af, hvad Jennifer gjorde."
DAG 14 - AFHØRING 3
Godt. Kom indenfor.
KLOKKEN 14:40
Sæt dig herovre.
Jep.
Sæt dig her, tak. Jep.
Okay.
Den tredje afhøring af Jennifer er afgørende for efterforskningen.
Lad mig sige med det samme...
Så vi ser det ikke længere på en skærm.
...videooptagelse og båndoptagelse. Okay?
Det er for at beskytte os begge. Hvis nogen skulle spørge...
Nu står vi i rummet ved siden af klistret til ruden
og venter på at se, hvordan afhøringen forløber.
Du behøver jo ikke at udtale dig, hvis du ikke vil. Forstår du det?
Jeg vil gerne.
Okay. Vent et øjeblik.
Vi har set Jennifer udfolde
sine lyveegenskaber for at slette sine spor
og lyve for familie og venner i årevis.
Vi har nogle tekniske problemer.
Vi gør det, at jeg flytter mit udstyr til det andet lokale.
Okay? Så sætter vi os derind. Ved siden af, okay?
Men nu er hun oppe imod Bill Goetz,
en betjent, der er uddannet i at identificere og registrere løgne.
I ham mødte Jennifer sin mage.
Okay. Så rykker vi lokale, okay?
Fortæl mig om klaveret. Hvornår begyndte du at spille?
- Da jeg var fire. - Hold da op.
Jeg gik til det i skolen. Jeg husker stadig "Svaner på søen".
Den kunne jeg spille, det var det.
Nå, dine forældre.
Føler du nogensinde, at det er svært at leve op til deres forventninger?
- Ja. - Det fornemmer jeg også.
At du måske ikke var så klog, som de måske troede, du var.
Ja.
Hvad gjorde du ellers for at foregive at studere?
Når de bad om noget, lavede jeg et dokument til dem.
Okay. Hvilken slags dokumenter har du...
- Om studielån og karakterblade. - Okay.
Okay. Hvordan lavede du dem?
Med Photoshop.
Photoshop. Okay. Betvivlede de det nogensinde?
- Ikke rigtig, nej. - Nej?
Der var sikkert dage, hvor du faktisk tænkte
"i dag siger jeg det", men så kunne du ikke få det sagt.
Godt.
Så...
Havde dine forældre tilladt det, var du så blevet sammen med Daniel?
Hvis de ikke blandede sig. Hvad var der så sket?
Måske var vi stadig sammen. Det ved jeg ikke.
Men han er allerede videre.
Okay.
Hvordan har du det med det?
Han var den, der bare fyldte et tomrum inde i mig,
så jeg følte, at der manglede noget af mig.
Jeg var ikke glad for noget i mit liv.
Mine venner kom videre i livet,
og det føltes, som om jeg ikke kom nogen vegne.
Jeg blev nærmest efterladt.
Okay.
Hvor slemt var det, da det var værst?
Jeg skar mig selv.
Vi må tage det her ét skridt ad gangen, okay?
KLOKKEN 16:23
Grunden til, at jeg er her i dag, er,
at jeg er ekspert i det, vi kalder sandhedsverificering.
Jeg er ikke drabsefterforsker.
Jennifer er ikke klar over, at i Canada
må politiet gerne lyve.
Så længe vi ikke bringer retssystemet i miskredit, må vi gerne.
Så min opgave er altid at gennemgå alle de tekniske beviser.
Okay?
De gennemgår det hus med en tættekam.
- Ved du, hvad satellitter kan? - Nej.
Ser du nogle af de krigsprogrammer på tv,
hvor man kan se satellitter stille skarpt på bygninger?
Så hvis folk bevæger sig rundt inde i et hus,
er det som et røntgenbillede.
Er folk der, hvor vidnerne siger, de var?
Eller et andet sted?
Bill Goetz begynder at tale om at bruge satellitinformationer.
Det er selvfølgelig et trick
for at få Jennifer til at indse, at hun måske har sagt noget usandt,
og at hun måske må lyve igen for at dække over de løgne.
- Ved du, hvem der var i huset den aften? - Ingen anelse.
Jo, du har, Jen. Det er der ingen tvivl om, okay?
Problemet her er, og nu skal kigge på mig...
Din far skulle ikke kunne bevidne det her.
Det er der, det hele gik galt. Okay? Din far skulle ikke være i live.
Du beskrev en sort mand med dreadlocks.
Der var ingen sort fyr med dreadlocks derinde.
Han gav en god beskrivelse af ham, du var sammen med, og han er ikke sort.
- Men... - Hvorfor sagde du det?
- Sådan huskede jeg det. - Nej.
Du er involveret i det.
Ikke sandt?
Hvad skete der?
Jen?
Du tænkte ikke så langt frem, vel?
Og de fyre kom ikke for at tage jeres penge.
De kom for at skyde dine forældre.
De kom ikke bare tilfældigt forbi.
Det her blev sat i værk.
Men da de først var kommet ind, kunne du ikke standse det, vel?
Kunne du vel?
Jen?
- Jeg ville standse det. - Det ved jeg.
Hvorfor standsede de så ikke?
Hvad?
Jeg ved ikke, hvem de var.
Men du var med til planlægningen, ikke?
Ikke sandt?
Jen?
Du er ked af det, ikke?
Hvabehar?
Det er okay.
Det er meget lavmælt, så jeg må tæt på.
Jeg kan ikke høre dig.
De skulle bare have taget mig.
Skulle de have taget dig?
De skulle dræbe mig.
Nu kan jeg simpelthen ikke tro mine egne ører.
Hvorfor?
Jeg ville ikke leve mere.
Er det, hun siger nu, sandheden?
- Skulle de dræbe hele familien? - Nej, kun mig.
- Hvad gik galt? - Det ved jeg ikke.
Okay. Hvad ved du så?
Hvorfor skulle det være dig?
- Fordi jeg ikke ville være her mere. - Hvorfor ikke?
- Fordi jeg var en stor skuffelse. - Så hvordan gik det for sig?
Hvad?
- Det skulle ikke være sådan. - Okay, den er jeg med på. Hvad skete der?
Hvad bad du dem om?
De skulle gå ind
og dræbe mig.
Hvor meget ville han have for det?
To tusind.
Okay.
- Hvad hedder han? Hvad kaldte han sig? - Homie. Homeboy.
Han dukker ikke bare tilfældigt op. Du må vide, præcis hvornår han kommer.
Hvordan foregik det?
Han sms'ede mig.
- Hvabehar? - Han sms'ede mig.
Hvad var aftalen så?
Jeg sagde jo 2.000. De skulle dræbe mig.
Så ringede de for at sikre sig, de kunne komme ind.
Okay. Hvordan sørgede de for det?
Hvad spurgte de om?
- Var det en sms eller lydbesked? - En sms. "VIP-adgang."
- Hvad betyder det? - For at sikre sig, de kunne komme ind.
Hvad gjorde du, da din mor var kommet hjem?
Jeg gik ned og sagde hej.
Foregav at tjekke døren.
Du må sætte dig op, for jeg kan ikke høre dig.
Hvordan kom du i kontakt med Homeboy i første omgang?
Jeg spurgte en ven.
Hvilken ven?
En, jeg ikke kan finde mere.
Hvad hedder han?
Nu står det klart, at vi skal bruge en kendelse for at se i Jennifers mobil
for at se, hvem hun har kontakt med,
og hvordan hun arrangerede det her.
Jen?
Vi ser hurtigt indholdet af hendes beskeder.
Vi kan straks se, hun har fået en besked fra Homeboy.
JEG SKAL VIDE, HVORNÅR DET SKAL SKE
TÆNK OVER DET?
IKKE I DAG. MIDDAGSPLANER
Det er ret afslørende.
Men det er faktisk kun begyndelsen.
Det særligt interessante er beskederne
mellem Daniel Wong og Jennifer.
ELSKER DU MIG, OG VIL DU VÆRE SAMMEN MED MIG?
JEG ER HELT NEDE LIGE NU, JEN
UNDSKYLD
"Jennifer: Hvad mener du? Hvad undskylder du for?
Vil du ikke nok svare?"
Daniel svarer: "Jeg ved ikke, hvordan jeg skal sige det.
Jeg har samme følelser som dig, men bare for hende."
"Jennifer: Føler du det for Christine, som jeg føler for dig?
Så aflys det med Homeboy."
"Daniel: Aflyse det med Homeboy?
Du sagde, du ville det her med eller uden mig.
Du ville gøre det her for din skyld."
Så bliver Danny skidesur på hende.
JEG GIK ALTID PÅ GLASSKÅR I DIN NÆRHED
JEG HAR GJORT ALT, OG GJORT ALT KLAR FOR DIG
KONTAKT HOMEBOY
Det er det sidste søm i Danny Wongs ligkiste.
RINGER TIL HOMEBOY
Han har tydeligvis hjulpet Jennifer med at kontakte Homeboy.
SÅ ER DET TID
De oplysninger er guld værd.
Nu har vi en af de medsammensvorne.
Vi må finde den fyr.
Vi sætter et overvågningshold på Danny Wong
og efterforsker telefon efter telefon.
Vi ser på adskillige telefoner her, der og alle vegne.
Med systematik kan vi finde frem til vores mistænkte.
Vi identificerede Eric Carty som en af dem.
David Mylvaganam var mistænkt,
og Homeboy, Lenford Crawford, som den tredje mistænkte.
HVAD LAVER DU?
VENTER PÅ, HOMEBOY RINGER
OKAY
PAS PÅ DIG SELV
Lenford er en, som Danny hænger ud med, der også sælger stoffer.
De bliver anholdt.
TELEFONAFLYTNING AF HOMEBOY OG VEN
-Pis. Okay. Knægten, du ved, ikke? - Ja.
-Politiet hentede ham på jobbet i dag. - Tog de ham med?
Ja.
De mistænker ham for meddelagtighed.
Wow. Sig, det er løgn.
Fuck. Jeg aner ikke, hvad der sker.
Utroligt.
Det hele kommer frem, okay?
Vi må lige blive enige her, for det skulle ikke være dig.
Anmodningen lød på dine forældre, og kun dine forældre, okay?
Er det dét, du vil høre?
- Det var ikke... - Fortæl, hvad der skete.
Fortæl mig, du planlagde det for dine forældre.
Men det...
Vi kommer til bunds i det uanset. Okay? Vi har allerede...
Afhøringen har varet i over tre timer.
Jennifer har sagt, det var et selvmord med lejemorder, som gik galt.
Ja, kriminelle er ikke så kloge altid, men jeg tror nu ikke,
de kunne forvikle hele planen og dræbe de forkerte.
En fed løgn. Hun planlagde det hele.
Det føles ikke godt at have hemmeligheder, vel?
Nu falder korthuset sammen.
Jen?
Lige et øjeblik.
I dette øjeblik kan vi på baggrund af beviserne,
som de fremstår,
nu forstå, hvad der skete den aften.
Jennifer fik en sms fra Homeboy, hvor der stod: "Så er det tid."
Så ventede hun, til hendes mor kom hjem efter linedance
og gik ned for at sige godnat til sin mor.
Så gik hun hen til hoveddøren...
...og låste den op.
Hun gjorde sine forældre til byttedyr.
Så gik hun ovenpå igen, hvor hun skrev videre med de mistænkte.
Så tror vi, hun tændte og slukkede lyset...
...som signal til, at de kunne komme ind,
og så gik hun ind på sit værelse og ventede på, at det gik i gang.
Forestil jer det chok og den rædsel, Bich og Hann må have følt,
da de fremmede trængte ind i huset.
Far?
- Jeg ringer efter hjælp! - Hør. Hallo?
Jeg er okay! Jeg er uskadt!
Det er ondt.
Det bliver ikke mere ondt.
KLOKKEN 18:59
Okay.
Nu skal du høre godt efter, okay, Jen?
På dette tidspunkt i efterforskningen
vil jeg anholde dig for drab.
Også for drabsforsøg og meddelagtighed i drab.
Forstår du det?
Sig, om du forstår sigtelserne.
- Ja eller nej? - Ja.
Ja, okay.
Det er min pligt at oplyse dig om, at du har ret til få en...
Politiet har anholdt en i hjemmerøverisagen i Markham,
og i en usædvanlig drejning i aften sigtes offerets datter
for at planlægge forbrydelsen, der kostede moderen livet.
Politiet siger nu, at offerets datter, Jennifer Pan, er hjernen
bag drabet på sin mor, Bich Ha Pan,
og skuddet mod sin far, Huei Hann Pan.
JENNIFER PANS DOBBELTLIV
Min kone og jeg så på hinanden. Vi nægtede simpelthen at tro det.
Overså jeg et eller andet? Var der noget, jeg ikke fik øje på?
Folk er forfærdede og forbløffede over selve tanken om,
at nogen kan dræbe dem, der satte dem i verden.
Jeg tænkte straks på det øjeblik,
hvor jeg krammede Jennifer til hendes mors begravelse.
Jeg var så oprigtig og så følelsesladet der,
at jeg følte, at alt jeg sagde, klingede hult,
og jeg følte mig bare på en måde forrådt.
FRA OFFER TIL ANKLAGET
Jeg mødte ind den næste morgen, og jeg var dybt rystet.
Hvornår skete d... Hvordan skete det? Hvornår? Hvad? Hvad sker der?
Jeg havde faktisk haft sympati for hende.
Er alt okay?
Hvordan kunne hun have gjort sådan noget?
Efter anholdelsen fandt vi hendes dagbog.
Det var meget interessant læsning i forhold til hendes sindstilstand.
Den viste, at Jennifer klagede over, at hendes forældre var strenge,
men kun fordi hun ikke måtte date en narkohandler.
Med Jennifers egne ord var de bange for, at han ville ødelægge hendes liv.
Alt andet handler om Daniel og at være sammen med ham.
Hun tegnede sommerfugle og hundehvalpe.
Hun ønskede et eventyrforhold til Danny Wong.
Det var det endelige mål.
Og hun ville gøre hvad som helst for at få det til at ske.
Vi tror nu, at de hundredvis af beskeder,
de beskeder, der truede Daniel Wong...
Det var Jennifer.
Det var Jennifer, der konstant kontaktede ham
for at komme ind i hans liv igen og få presset Christine ud.
Det er overdreven adfærd.
Langt ude adfærd, at hun kun vil være sammen med ham.
Jeg tror, Jennifer bare søgte kærlighed og bekræftelse.
Hun troede nok, Daniel var den eneste, der virkelig forstod hende.
Hvis hun mister det, hvad har hun så tilbage?
Ikke?
Men hvorfor deltog Daniel i det?
Han er allerede i et nyt forhold og har slået op med Jennifer.
Der er den økonomiske gevinst.
Forsikringen, huset. En del af det ville blive hendes.
Jennifer stod til at få i omegnen af en halv million dollars.
Skriv dernede.
Daniel troede nok, han kunne påvirke Jennifer
og få adgang til de penge.
Okay, godt.
Nok for at fremme sin narkohandel.
Da Hann Pan opdagede det, kom ultimatummet.
"Jeg sagde til Jennifer, hun skulle slå op med Danny Wong,
ellers 'må du vente, til jeg er død'."
Til vores store overraskelse opdagede vi, at det ikke var hendes første drabsforsøg.
Hun havde kontaktet en af sine venner omkring 10 måneder tidligere
og bedt ham om at dræbe hendes far.
Hun gik så langt som til at betale personen for det.
Planen blev tydeligvis ikke til noget,
men det viser bare, hvilke hensigter hun havde.
Den kolde og kyniske plan, som hun satte i værk.
Ikke én gang, men to gange.
Skete det?
Det tror jeg ikke.
Havde hun planlagt det før?
Hun skulle bøde for det.
Det mest hjerteskærende er, at på drabsaftenen
sigtede en mand på Bich.
Bich sad på knæene,
og hendes sidste ord var: "Gør ikke min datter ondt."
En jury i Toronto har kendt en kvinde skyldig
i en lejemordssag med hendes forældre som målet.
Jennifer Pan er blevet dømt for overlagt drab på sin mor
og drabsforsøg på sin far.
Først reagerede hun slet ikke, men da det sank ind,
brød hun hulkende sammen.
Hun valgte så alligevel Daniel
og var opsat på at være sammen med ham.
Uanset prisen.
For hende var det en kærlighedshistorie, der gik skævt.
Det var vigtigt.
Det, vi laver, er vigtigt.
Og...
Der måtte komme noget godt ud af det, og det...
Det ville ikke bringe nogen tilbage, men...
...jeg tror, vi gjorde det rette for både mrs. og mr. Pan.
Jennifer Pan, Daniel Wong og deres medanklagede
blev idømt livsvarigt fængsel uden chance for prøveløsladelse i 25 år.
Hann Pan fik udstedt et livslangt tilhold mod sin datter.
Efter en vellykket anke af dommen for overlagt drab på Bich Ha Pan
får alle anklagede en ny retssag.
Jennifer fastholder sin uskyld.
Tekster af: Pia C. Hvid