Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mor!
Jeg kommer nu. Far filmer.
Hvor gammel er du, Nini?
Halvandet år. Hvor gammel er du, Rosa?
Tre. Tre et halvt.
Hvilken særlig morgenmad får du?
Chokoladedrys og havregryn.
-Er du klar? -Nej, jeg vil ikke af sted.
ENGLAND
HONOLULU, HAWAII
Hele mit arbejdsliv har jeg lavet film om folk-
-og vores tilknytning til miljøet i mere end 30 lande-
-under store udfordringer og farer. Men nu kommer mit livs udfordring.
Så er jeg fremme. Det er nat, og jeg kører til vandrerhjemmet.
Jeg er nervøs for at møde de andre i morgen tidlig-
-og det, der der venter. Men nu vil jeg sove. Jeg elsker jer. Hej, hej.
En kvindelig besætning sejler til det nordlige Stillehav.
For at se plastikkens skadevirkning på verdenshavene.
Rejsens mål: Affaldsøen.
De sejler i planetens tætteste ophobning af affald.
Sea Dragons kvinder studerer følgerne af plastikforurening-
-og de giftstoffer, som vi får i kroppen.
Den skraldehob er tættere på os end det største land.
Emily Penn er den britiske skipper og Sky Ocean Rescue-ambassadør.
-Hun grundlagde ekspeditionen. -Vi interviewer hende.
Emily, Godmorgen.
Du har i årevis studeret plastikkens skadevirkning på havene.
Vi vil gerne forstå plastikkens indvirkning-
-på verdenshavene, miljøet og os.
Spørgsmålet ligger kvinder meget på sinde.
Derfor ville jeg gribe det an med en kvindelig besætning.
Hvordan har du det med rejsen?
Jeg er meget spændt, men også ret nervøs.
Vi laver ti forskningsprojekter om bord-
-i samarbejde med andre forskerkredse og universiteter.
Jeg hedder Rowan og er en af skibets forskere.
Vi sætter den her fede sender på et stort stykke affald.
Jeg håber at gøre utrolige, nye opdagelser-
-og at vise kvinderne om bord-
-hvad de selv kan gøre. Besætningen består af fabelagtige kvinderne.
Forskere, journalister, kunstnere og filmfolk.
-Men de er ikke søfolk. -Hvordan det føles?
Det er med blandede følelser. Og ikke kun de gode.
For mig er det en stor udfordring.
Jeg bliver søsyg og skal undvære familien i en måned.
Jeg er lidt bange for uvejr, men ser min frygt for havet i øjnene.
I det nordlige Stillehav passerer vi gyren.
En stor hvirvelstrøm, som tiltrækker plastaffald.
Derfor hedder det Affaldsøen i det nordlige Stillehav.
Nogle er søfolk, men vi andre blev valgt-
-for vores ekspertise fremfor vores erfaring med sejlads.
Jeg hedder Kirsten, og det her er min ydmyge bolig i tre uger.
Det her er nyt for mig. Jeg har kun været en time ude i en bugt.
Så tre uger i det nordlige Stillehav bliver et nyt, spændende eventyr.
-Hvor er din køje? -Her. Nummer syv.
Hvem bor du sammen med?
Det er drømmeholdet. Mig, Anna, Kristine og Karine.
-Og en anden. Nej, Kristine er her. -Kristine er her.
Er det så Siri?
God besætning.
Når man flytter ind i et nyt hus eller lejlighed-
-så skal man se, hvor alt skal stå i køkkenet.
Hvor skal glassene stå?
Hvor skal havregryn og krydderier stå?
Jeg skal lige finde ud af, hvor det skal stå.
Jeg har ikke så mange hylder.
Det bliver hårdt vejr.
Vi får 30 knobs modvind.
Og de næste par dage bliver virkelig hårde.
Det er noget, I er helt uvante med.
Vi får det ad helvede til.
Men pas på hinanden, og det betyder så meget.
Hej, piger. I morgen skal jeg sejle.
Her er det nat. Kan I se det?
Hav en skøn dag i børnehaven.
Jeg elsker jer så højt. Og vi ses snart. Elsker jer.
Sikke da et godt varsel for os.
Vi sejler. Nu sker det. Nu sker det endelig.
Efter al den planlægning.
DAG 1. 3334 KILOMETER TIL UDKANTEN AF GYREN
Hej, Andy. Nu forsvinder mobilsignalet-
-indtil vi når Vancouver om tre uger.
Tænk, at jeg ikke kan tale med dig og pigerne imens.
De andre kvinder virker rigtig søde.
Jeg har kvalme, og vandet smager rædsomt.
Jeg presser citronsaft i for at forbedre smagen.
Men antallet af citroner er begrænset.
Der er allerede højere sø end ventet. Jeg håber ikke-
-at vi ikke kan gøre det, vi kom efter.
Men jeg elsker dig højt. Vi tales ved, når jeg er fremme.
Siri, du kommer aldrig ud igen, hvis du går herind.
-Så er du fanget af videnskaben. -Ja, inde i forskerskabet.
-Hvad er der til aftensmad? -Det ved jeg ikke.
EMBALLAGEDESIGNER
Det, vi skal bruge. I en gryde. Med tortillas og stærk sovs.
Jeg tvivler på, at der kan laves mad herinde.
Det går aldrig.
Jeg laver ikke mad på landjorden.
-Jeg er hamrende søsyg. -Ja.
Den er 4.20. Vi skiftes mellem tre vagter. Nu starter nummer to.
Det var skønt at sejle fra øen og se land for sidste gang.
Vi skal lige blive søstærke.
Vi har haft slagside det sidste døgn.
Så ved vi, hvordan maverne fungerer til søs.
Nogle har det bedre end andre.
Det var skønt at lægge til for første gang-
-og se hinanden, når man kun har talt via Skype.
Spændingen var nok det sværeste af rejsen indtil nu.
Man ved ikke, hvor man skal hen, eller hvad man laver.
Tog jeg det rigtige med? Kan vi enes?
Jeg glæder mig til at se en verdensdel, de fleste ikke ser.
Man hører om det i pressen, men det bliver utroligt at opleve-
-hvad der sker i gyren. Jeg er emballagedesigner.
Derfor skal jeg se, hvor emballeringen ender-
-og plastikken ender, samt konsekvenserne.
Jeg sejlede i det her farvand på min første jordomrejse til søs.
Og jeg ledte ikke efter plastik, men det var der, jeg fandt det.
Hvad laver du, Kristine?
Vasker tøj.
Livet ved 45 grader.
Vil nogen gerne beskrive lugten dernede?
Det lugter af...
Som lettere rådden frugt blandet med...
Det stinker da ikke, vel?
Plastik blev til, fordi det var et fantastisk materiale-
-der holder evigt, og det har vi lavet.
Vi har i den grad lavet et uforgængeligt materiale.
Tænk, at vi skal hen, hvor plastik siden 1950'erne er væltet ind.
Det er spændende at opleve som forsker.
Velkommen i laboratoriet.
Her opbevarer vi meget af vores tekniske grej.
-Og sover. -Samt alt andet.
Jeg forsker i mikroplastik.
Især med havskildpadder. Jeg har lige fået min ph.D.
Da jeg startede, blev der ikke forsket i det.
Vi anede ikke engang, at skildpadderne lider under det.
Og nu er det eksponentielt.
Det mest relevante for det her togt er-
-at jeg undersøgte udklækkede havskildpadder.
De driver fra rederne på stranden til pelagiske zoner-
-såsom gyren, og hver vokser de op.
Førhen gavnede det deres evolution meget-
-fordi al føden var der.
Derfor er deres livscyklus blevet udviklet-
-til at drive ind i zonerne, hvor havstrømmene mødes.
Men nu er plastik opstået så hurtigt-
-at vi kalder det en økologisk fælde.
Derfor er skildpadderne fanget i deres evolutionshistorie-
-ved at opsøge den værste forurening, når de vil vokse op.
Når jeg kan se omfanget-
-i de vigtigste levesteder-
-hvor få tager prøver og oplever det-
-bliver det meget spændende, men også meget foruroligende.
Jeg er ansat i TOMRA, som er en norsk virksomhed.
Der laver jeg alt fra beregning af genbrugsstatistik-
-og miljødata med henblik på togter som det her-
-og samarbejder med andre verden over.
Vi snakker om, hvordan vi kan ændre systemet-
-så plastikken genbruges og ikke ender i havet.
Højdepunktet de sidste to dage er, at jeg aldrig har været så bange-
-for at drikke vand og gå på toilettet.
Men ellers har det været skønt.
Mine venner tvivlede på, at der kunne være kvinder med.
Jeg sagde: "Okay, vent og se."
DAG 3. 926 KILOMETER TIL UDKANTEN AF GYREN
Hvad så, smukke?
-Hvad siger I til uvejret? -Spændt.
-Nervøs. -Forberedt.
Sikkerhed.
Det var vildt. Jeg så dit ansigt lyse op.
DAG 5. 556 KILOMETER TIL UDKANTEN AF GYREN
Siri, du har vagt nu.
I nat var jeg for første gang en smule nervøs og bange.
Jeg tror bare, det gik op for os, at vi sejler midt ude på havet.
Hvis noget går galt, så skal vi selv ordne det.
Hvad sker der herinde?
Det ved jeg ikke helt.
Jeg skal hjælpe med at reparere noget ukendt.
Køleskabets kompressor, som sidder her-
-banker nu og da. Og vi mener, at der mangler kølevæske.
Så for tredje gang her til morgen prøver jeg at reparere det.
Men fordi skibet hælder, ryger jeg konstant den vej.
-Så jeg er en kile. -Jen kiler mig fast.
Hvad siger vejrudsigten?
Der ligger et stort lavtryk ved San Francisco.
Og det skubber en masse vind ud i det her farvand i Stillehavet.
Så derfor prøver vi lige nu at sejle fra det-
-og komme foran, inden det vokser bagved os.
Vi skal hen til den rolige ø, så vi forske.
DAG 6. 278 KILOMETER FRA UDKANTEN AF GYREN
Sidste gang, vi så land, var den første dag.
Og siden da har vi kun set nogle fugle og mange flyvefisk.
Har I set plastik endnu?
Ja. Særligt i går så jeg, at det konstant drev forbi.
Man kan se stumper på den her størrelse-
-og større ting som spande og mindre stumper.
Så på fem minutter så vi 11 stykker plastik.
Mens vi spiste og ikke kiggede mod vandet.
Men man kunne stadig se det flyde tæt forbi.
Vi så flasker og store stumper af kasser.
Ja. Små stykker, som er udefinerbare. Mange emballager.
Det lover ikke godt for det, vi snart skal se.
Men jeg regnede ikke med at se så meget plastik-
-så hyppigt allerede nu.
Og med så høj sø. Vi hælder stadig 45 grader.
Derfor kan vi ikke forske.
Men vi ser plastik og vil gerne tage prøver at spandene og nettene.
Men vi kan ikke få grejet i vandet, når det er så uroligt.
Sagen er, at vi ikke har set land eller eller en anden båd.
-Så hvor kommer det fra? -Ja.
Der kommer en albatros for at sige hej.
Dem vil jeg nødig se her.
For man ved, at de dykker ned for at fange blæksprutter-
-som til forveksling ligner de her hvide plastfragmenter-
-som vi ser på havoverfladen.
Og man ved, de tager det med hjem til ungerne.
DAG SYV UDKANTEN AF GYREN
Vi nåede ud til gyren i det nordlige Stillehav.
Der skal ikke være så høj sø.
Men fordi vi her har stor chance for at finde plastik-
-som I kan se ude i vandet, selv i så oprørt farvand-
-så vil vi prøve at fange det med nettet.
Her er vores cylindernet på 333 mikrometer.
Det sætter vi for enden af slæbegarnet.
Og så sætter vi det fast med de her slangeklemmer-
-så det ikke ryger i vandet.
Og her opsamles prøven.
Vi skal fiske med trawl.
Vi bruger et manta trawl-net til at se overfladeprøver-
-og indsamle data eller forurening-
-for at se forureningen, som optages af plastikken-
-og også, om noget vokser på det.
Så.
Det er rart at holde stille.
Det skal lande med den her side opad.
Så det skal skubbes på plads. Og Rowan skal give slip.
Det ligner en djævlerokke.
Bravo. Nu skal vi vente i en halv time.
Hvor er det skønt at forske.
Forske.
Timingen skal være nøjagtig, så de daglige prøver er lige lange.
Vi ser utroligt meget nu, hvor vi ikke laver kølvand.
-Det flyder forbi hvert sekund. -Ja, vi er omgivet af det.
Alle oceanerne hænger sammen, og den plastik, vi ser her-
-stammer måske fra Mellemamerika eller Japan.
Og når den plastik ryger i havet, kan den havne alle vegne.
Vi vil gerne se, hvor meget plastik der ligger på overfladen-
-og følgerne for dyrelivet-
-og giftstofferne, som opstår som følge af plastikken-
-og konsekvenserne for os og vores sundhed.
Så skal det i en skål.
Utroligt, at den flyder i 3000 meter vand.
Nu skal vi prøve at tælle og kategorisere-
-de typer plastik, vi fandt. Vi sir nettets indhold-
-i en trelagssi.
Så det her er de store stumper plast.
Her er medium. Og her er de mindste.
Og de skal under mikroskop.
Vi skal undersøge makro- og mikroplastik.
Mikroplastik er mindre end fem millimeter-
-og makroplastik er større end fem millimeter.
-Se, en fisk. -Ja, en lillebitte fisk.
Vi deler det op i kategorier. Det første er kuglerne.
Det er plastikkens råmaterialer-
-inden de omformes. Næste kategori er line.
For eksempel noget, der stammer fra et reb.
Som små rebstumper.
Og så fragmenter, som er hårdere plaststykker.
Og det er de fleste af vores prøver.
Film er mere som materiale til plastposer. Mere bøjeligt.
Og skum er polystyren. Men det har vi ikke fundet.
Det ser vi ikke meget af på overfladen.
For når polystyren kommer i havvandet-
-synker det på grund af luftlommer.
-Så får man det lille... -Ned i sumpen.
De skal derind.
Åh nej. Farvel.
Og der opbevarer vi prøverne.
Der kommer flere og flere store stykker plast.
Det kommer bare. Det er helt vildt.
Vi så en stor stump af et net og noget, der ligner en halv spand.
Vi befinder os i en af planetens fjerneste egne.
Og vi er omgivet af plastik.
Med få sekunders mellemrum driver noget forbi båden.
Det her er det sidste fine lag i nettet.
Man kan ikke se al plastikken med det blotte øje.
Men selv nu kan jeg se ganske fine, tynde, blå fibre i det.
Som flyder rundt.
Fra fiskenet?
Måske. Eller reb.
Det kan være fra en fleecetrøje, som blev vasket.
Vi skal lige tale om det, der foregik i dag.
Forskningen.
Flot klaret. Hvem mangler at kigge?
I dag er havet i oprør. Så en masse plastik-
-skubbes ned under overfladen uden at flyde ovenpå.
Så meget af plasten synker allerede ned.
De her prøver indeholder mere plast, end vi fandt i andre hvirvler.
Æv.
Forstil jer at se alt det dér med røntgenbriller.
Som små lys. Sådan ser det ud.
Med flere hundrede i bare én prøve.
Vi er midt ude i ingenting. At se så meget affald...
Jeg fatter ikke, at vi har hevet så meget op.
Især med så hård sø.
Det er ret overvældende.
At så meget tøj og polyester ryger ud i afløbet.
Når man vasker fleecetrøjer, ryger en masse mikroplast med ud.
Det er meget mere, end øjet kan opfatte.
Det er ting, man regnede for ganske uskyldige.
Og det skyldes, at det er billigt.
Selv om materialet er billigt, har det store omkostninger.
-Som vi kan se herude. -Ja.
-Hej. Det er vildt, men flot derude. -Er det?
-Solopgangen bliver flot. -Bølgerne er enorme.
Det kan jeg se.
Længere ude til havs lærte jeg dem bedre at kende.
Og de havde hver især en grund til at være her.
For seks år siden sagde jeg op-
-skiftede studie og lejlighed, forlod min kæreste og flyttede til Hawaii-
-for at studere industriøkologi. Videnskaben bag cirkulær økonomi-
- for at studere klimaforandring og vores indvirkning på kloden.
Jeg elsker havet.
Det her er fra Norge.
Fra hovedstaden Oslo, hvor jeg bor.
Nu er mit arbejde mere designstrategisk.
Og jeg elsker at forske.
Det her er mig. Nu vil jeg gerne udforske.
Verden og mulighederne.
Jeg overvejede meget, hvordan jeg kan bruge mine kompetencer-
-på en bedre måde, end jeg gør nu.
Jeg voksede op på Isle of Man.
Det var noget særligt, og jeg er taknemlig for det.
HAVFORSKER
Det her er min familie. Det her er min mor.
Hun er den mest fabelagtige kvinde, man kan møde.
Undskyld. Jeg ved ikke, hvorfor jeg græder.
Sådan påvirker hun én.
Hun gav os en skøn tilværelse, og vi havde aldrig råd til noget.
Men vi spiste morgenmad.
Vi fik havregryn på stranden-
-eller sprang i vandet, hvor vi kunne.
Jeg havde nok altid travlt.
I skolen var jeg nok lidt for optaget af feer.
Jeg fulgte bare med og besluttede at blive forsker.
De sagde, jeg havde lavet en masse til formning.
Så jeg var bedst til formning, fysik og håndarbejde.
Jeg var slet ikke klar til videnskab.
Og de tvivlede lidt.
Og en af mine lærere bakkede mig meget op.
"Gør forsøget. Det kan da ikke skade."
Så studerede jeg oceanografi, Og til den første forelæsning-
-i den første uge, tænkte jeg bare: "Ja."
Det var lige det, jeg gerne ville bruge livet på.
Det hele faldt på plads, og jeg er så heldig.
Man skal ikke kimse af at finde sin lidenskab.
Min mand har skrevet til mig. Så det er jeg meget glad for.
Han sagde, han sejlede med ungerne på Lake Ontario-
-og børnene tog vandprøver-
-fra søen med en spand. De havde mikroskop med.
Og de efterligner vores arbejde.
Det er skønt, når børnene efterligner mor og tager højhælede sko på.
-De bruger si og vandspand. -Fedt, at de eksperimenterer.
Jeg vil gerne sige noget om mig selv. Jeg er mor for livet.
Og det vil man altid være.
Jeg fik fire børn på fire år. Det var ikke så smart.
Men nu og da giver livet os overraskelser.
Og tvillingerne var en overraskelse.
For mig er agronomi læren om den bedste praksis til dyr-
-eller planter eller jordbrug.
Det gjorde mig interesseret i landbrugsvidenskab.
Jeg har undervist i fem-seks år.
De studerende var kommende landmænd.
Jeg er stadig forsker og brænder for det.
Vi afhjælper plastforureningen på den bedste måde-
-ved at fortælle folk om det. Så ligger det dem på sinde.
Og så kan man ændre adfærd.
Ingen andre end os fremstiller flasker af havplast.
Som designer ville jeg fortælle folk-
-at vi gør noget godt, og udbrede budskabet.
Forbrugerne skal kunne tænke sig om og ændre holdning.
Hvor kommer den her plast fra? Hvorfor ser den sådan her ud?
DAG OTTE. MIDTEN AF HVIRVLEN I DET NORDLIGE STILLEHAV
Det ligner noget stort. Noget af plastik.
-Jeg ved ikke, hvad det er. -Hårdt om styrbord.
Tag farten helt af.
Forskeren Maximenko, som vi arbejder lidt for-
-interesserer sig meget for invasive arter.
Når de her stumper bevæger sig omkring på havene-
-er det et kunstigt koralrev-
-for nettene eller stumperne-
-tiltrækker mange små organismer.
Og så får man en hel fødekæde i havet i en stor netbold.
Og han vil gerne vide, hvordan arter ved Japans kyst-
-kan nå tværs over havet og havne det forkerte sted.
Vi fik en af hans satellitsendere.
Når magneten fjernes, så transmitterer den.
Og sammen med NASA kan han overvåge og spore-
-bøjerne undervejs, og så kan de spore det gennem havet.
De henter de det også med en stor båd.
Og så studerer de arterne, som hænger ved.
Karine, du holder udkig efter hajer.
Løft benene, de damer!
Pas på trinene!
Vi har en netbold.
-Ser det stadig godt ud? -Ja.
-Hvordan var temperaturen? -Herlig.
Vi satte senderen på.
Og nu kan vi se den sejle væk med senderen.
Så kan vi følge den via satellit.
Og nu venter vi på nettet, og jeg tager handsker på-
-som ikke må røre noget. Jeg gør mig klar til det svære.
Nemlig at gå hen over dækket uden at røre ved noget.
Det er vildt svært. Men heldigvis løfter Siri mig.
I 2014 krydsede vi Atlanten.
Og vi tog prøver med hjem, som var helt ubrugelige.
Der var for meget forurening fra båden, tøjet og alt muligt.
Så nu bruger vi forskellige metoder til indsamling af prøverne-
-for at undgå den forurening.
Den ser ud til at være ædt.
Den her lille ampul... For hver trawl kigger vi-
-efter stumper med levende ting.
Og ser det spændende eller nyt ud-
-ryger det herned, og så DNA-sekventerer hun.
-Så artsbestemmer hun dem. -Rowan? Hvad hedder de?
Havplankton. Én art. De er seje og meget vigtige.
De er øverst i fødekæden.
Hvis de dør, så dør alle de andre havdyr også.
Det sagde forskerne til mig. Så de er så fede.
Fordi plastikken er så lille og blandes sammen-
-med en masse organisk materiale på havoverfladen-
-forveksler dyr det med føde og får det i sig-
-så de risikerer at dø af sult af for meget plast i maven.
De kan ikke få god næring i sig.
Men fordi plastikken fremstilles kemisk-
-binder andre kemikalier sig til den.
Det ryger også med i fødekæden.
Da visse typer plast blev fremstillet-
-blev de tilsat visse kemikalier-
-så de enten blev mere bøjelige eller brandsikre.
Og nu ved vi, at mange tilsætningsstoffer var meget giftige-
-og meget skadelige for mennesker og livet i havet.
Det er påvist, at selv plankton æder det.
Og når arterne får plastik i sig-
-nederst i fødekæden, så får det store konsekvenser-
-for meget af livet i havet, men også for os.
For vi er øverst i fødekæden-
-og vi spiser fisk, som kan være forurenede-
-med skadelige og giftige kemikalier fra plastik.
DAG 11. MIDT I HVIRVLEN
Din stakkel.
Vi skal inspicere indvoldene.
Resten bliver til sushi og sashimi i morgen.
-Er du vegetar? -Næ.
-Kan du lide tun? -Jeg elsker tun.
-Rå tun? Tilberedt tun? -Tun?
Jeg er vild med det.
Også, når det her plast i maven?
Næppe. Jeg håber ikke, at vi finder plastik.
Hvornår skal den spises, Anna?
FØRSTESTYRMAND
Måske om en times tid.
Sushi.
Vi har to slags sushi.
Soja, ingefær, sesam, citron og hvidløg.
Herligt.
Sushi bliver ikke mere friskt.
-Må jeg høre, hvad du lever? -Jeg fjerner lige leveren.
Så kan jeg bedre se, hvad jeg foretager mig. Se her.
-Hvad er det? -Leveren er meget dårlig.
-Mangler vi at spise den? -Den fik vi til frokost?
Mange af de giftstoffer, vi talte om, ophobes i deres krop.
Havet indeholder mange kemikalier og evig, organisk forurening.
Flammehæmmere, fluorstoffer og sprøjtegift.
Når de berører plastikken, kan de binde sig til overfladen.
Og de kemikalier er usunde for os.
Og fordi de er uforgængelige, forsvinder de aldrig.
I mit blod fandt jeg 35 kemikalier, som blev forbudt af FN-
-fordi de er giftige for mennesker og miljøet.
Og ud af de 35 kemikalier har jeg 29 i kroppen.
De kemikalier er kræftfremkaldende eller hormonforstyrrende.
De efterligner hormonerne og hæmmer signalstofferne.
Især for os kvinder er de hormoner vigtige under graviditeten.
Og vores børn kan få dem, når vi føder og ammer.
Hej, det er mig. Jeg ved ikke, hvorfor jeg filmer det her-
-for du får det ikke, før vi er i land.
Men jeg savner dig og tænker konstant på pigerne.
Da jeg fødte dem og ammede dem.
Og det, de får i sig. Og hvad det gør ved dem.
Hvor er der meget plast i dag.
Det er nærmest som en tæt tåge, men en tåge af plast.
Det er svært at beskrive med ord.
Men også med billeder og film, fordi det er så småt.
Selv om der også er kæmpestore stumper.
Sally så en stol flyde forbi med alle fire ben.
Der er menneskespor overalt.
Når folk smider ting ud, så ryger det herud.
Her havner det. Og det forsvinder ikke.
Det lever faktisk på vores planet langt ude i vores oceaner.
Herude er det selve omfanget...
...som gør det endnu mere...
Jeg ved ikke, om det er mere uvirkeligt eller virkeligt.
Ja, det er uvirkeligt. Det her føles meget uvirkeligt.
Vi sejlede så langt igennem det her farvand.
Og når jeg kigger ud nu, så ved jeg fra fangsten-
-og det, jeg kan se her, at hver en tomme af farvandet-
-rummer plaststumper. Men vi kan ikke se det.
Den går en lille tur.
Vi er 1287 kilometer fra land, og så kom den her lille fyr-
-som hygger sig med alle de små plaststumper.
Lige nu tygger han.
-Åh nej, hvor er der meget plastik. -Hvor er nettet?
Det ligner et lille tandhjul. Eller måske er det et låg.
Åh nej, se. Er det ikke skrækkeligt?
Det er den største fangst. Og man kan se små fisk.
-Der flyder meget forbi nu. -Der er mere end 1000 stykker.
-Vi er omgivet af det. -Jeg ved det godt.
Overalt, hvor vi kigger, ser vi et nyt stykke plastik.
Jeg tror, at de her fragmenter-
-stammer fra en masse ting, som røg i havet.
Overvej, hvor meget der blev nedbrudt til så mange fragmenter.
Her fandt jeg en mikroperle.
-En lille kosmetikperle. -Jeg kan dårligt nok se den.
Jeg blev vild med at studere skildpadder.
Når man sidder med en ved rederne på stranden-
-indser man, at man sidder ved siden af en dinosaurus.
Og de har eksisteret så længe, at de ikke når at udvikle sig-
-til at håndtere alt det, vi smider i havet.
De når ikke at forstå, at det ikke er føde.
Hvis alle droppede plastik i morgen, ville det så nytte noget?
Der er så meget i miljøet nu.
Men vi skal gøre noget nu, for det kan kun blive værre.
Og så kan vi prøve at forstå skadevirkningerne-
-og prøve at afbøde dem.
-Men der skal ske noget nu. -Vi fandt den hidtil værste prøve.
Jeg ved godt, at problemet er helt anderledes, end jeg troede.
-Ja. -Det er nærmest umuligt at fjerne.
Mange ser affaldsøen som en rigtig ø af affald.
En ø af plastik, som man kan gå henover.
Men for mig er det mere rystende at se al den mikroplastik.
Når jeg tænker på, hvor meget plast, jeg har brugt...
Og jeg er kun én. Og al den plast findes stadig på kloden.
Den her lille prik er os.
Vi krydsede tidszonerne for to dage siden.
-Nu er vi i ingenmandsland. -Ja, vi er her.
-Vejret er fint til det. -Ja, det er flot vejr.
Det er fint arbejdsvejr.
Nemt, varmt og tørt.
-Det er meget tungt herude. -Ja.
-Det er meget tungt. -Jeg tror, alle har ramt muren.
Al den plastik herude... Den kan vi ikke fjerne.
Der er så mange små stykker, som er indgroet i livet i havet.
Så arbejdet starter på land.
Plastik.
Utroligt.
Skildpaddeskygger.
Ja, det trøster meget.
Det er skægt. Der er så meget liv.
Der findes ikke én løsning. Men det positive er-
-at vi kan gøre en masse.
Vi udtænker enhver tænkelig løsning-
-så plastikken ikke ryger i havet.
Hvad med afgiftslempelser?
Eller afgifter på plastik eller lav afgift på andet end plast.
Og det ser vi allerede. I mange lande-
-må man indføre papir og biologisk nedbrydelige ting.
Det kan vi drøfte om lidt. Plastposer. Toldfrit.
Og normale plastposer er meget dyre at indføre.
Store virksomheder som Tesco, Co-op og Marks & Spencer-
-får flere emballagefrie produkter, så folk selv kan vælge.
Uanset om man er moralsk... Når man køber sin frokost-
-er alt dækket af plast. Hvad gør man så?
Hvordan får man supermarkedet til at blive plastfrit?
-Hvad skal der til? -Lovgivning og kultur.
Populærkultur fremmer lovgivning, så noget bliver indført-
-så store supermarkedskæder skaber forandring.
Jeg vil fremhæve landbrugsmarkeder i Slovenien og Balkanlandene.
I stedet for at købe plast i butikker fås alt billigt på markedet.
Vi kunne lave bedre sorteringsteknologi.
Én ting er prisen på plastik.
For ny plast er jo billigere end genbrugt plast.
Lige nu betaler vi ikke for omkostningen ved råstoffer-
-som laves om til plast-
-og derefter afleveres igen.
Vi når kun dertil, og derfor virker det så billigt.
Men i hele sin livscyklus bliver plast dyrere end andre materialer.
Da jeg første gang mødte TOMRA, hvor jeg er ansat...
Jeg er deres ekspert i cirkulær økonomi. Vi genbruger.
Vi har maskiner, som tager imod drikkevareemballager.
Flasker og brikker og mælkekartoner, som man betaler pant for.
Det er ofte et lovkrav. Så får man panten igen.
Så får ressourcen værdi, så man undgår affald.
I Tyskland har de længe haft et system-
-hvor 97 procent af alle flasker og dåser afleveres.
Hvis jeg ikke genbruger det og smider det ud-
-så samler andre det op, fordi det har værdi.
Det er nemt at få udbetalt ved maskinen.
Der er ikke højt genbrug, fordi alle tyskere og nordmænd gør det.
Men fordi den værdi sørger for, at det ryger retur, som det skal.
Det er spændende, for genbrug er ikke bare genbrug.
Man kan brænde affaldet, for så genbruges energien.
Men med det her system kommer plasten-
-slet ikke i andet, så det forurenes ikke.
Så kan man bevare den høje kvalitet og genbruge flaskerne.
Så kræver det ikke helt ny plastik til fremstillingen.
I England handler genbrugsdebatten om-
-at vi ikke genbruger, men forlænger brugen.
Vi laver plastflasker om til afløbsrør eller tæpper.
Og det ryger stadig på lossepladsen. Det bliver ikke genbrugt som flasker.
Jeg tror, ordet "genbrug" skal lanceres som noget andet.
For lige nu er det sådan, vi opfatter genbrug.
Og jeg er enig i, at den genbrug ikke er løsning.
-Du nævnte bioplast. -Ja.
Det har så mange fejl.
Det nedbrydes hurtigere til mikroplast-
-som ikke er biologisk nedbrydeligt.
Det bliver bare hurtigere til mikropartikler.
Og det kan indtages og havne i miljøet. Hvis det genbruges-
-så ødelægger det plastprodukter, som kan genbruges.
Det er svært at skelne biologisk nedbrydeligt plast fra det andet.
Så hvordan skal folk vide, om det kan genbruges?
Udover det, Rowan sagde-
-har jeg sværest ved at begribe, hvor meget energi det kræver.
Selv om det virkede-
-og vi investerer millioner i industrikompostering-
-fremfor genbrug, og det hele fungerer-
-så skal der stadig bruges en masse landbrugsjord til avl.
Og så laver man det om til plastkugler-
-som transporteres, sælges og forbruges på ti minutter.
Og så laver man det igen om til jord.
Rent videnskabeligt tror jeg, at vores viden er for begrænset.
Det bliver sværere at få tilskud til den her forskning.
Folk vil gerne have løsninger, men der mangler kapital.
Og det må efter min mening være op til industrien.
For det er dem, der fremstiller alle de her materialer.
Det er også yderst vigtigt, at folk er interesserede.
Men så skal der ske hurtige fremskridt.
Og gøre det ønskværdigt med design.
-Netop. -Så det bliver sexet.
Det skal være spændende.
Der skal skabes efterspørgsel.
Kan man lave noget bedre, så vil folk vælge det.
Så er det flovt for virksomheder, som ikke gør det.
Min dagligdag går ud på at skabe flotte emballager-
-så folk køber produkterne.
For mig var det her virkelig rørende.
Da vi hev nettet op og så al den plast.
Mere end tusind stykker i én lille prøve. Jeg græd.
Det rørte mig dybt, og det kan jeg ikke glemme.
Så kunne jeg ikke længere leve af at lave flot plastik.
Jeg må leve af at finde løsninger på plastproblemet.
Og det har forandret mig.
Alle er fantastiske og unikke.
Og ja, vi kan alle sammen forbruge mindre.
Vi kan påvirke os selv og omgivelserne meget.
Men jeg vil gerne gøre mere end dét.
Vi skal virkelig oppe os for at skabe forandring.
Vi skal gøre endnu mere og bruge det-
-som gør os geniale, og bruge det som løsning.
Sagen har fået stor opmærksomhed-
-og det svære bliver at omsætte det til handling.
Og til det formål mener jeg, at vi mangler en hær.
En menneskehær fra samtlige fag.
Væk mig lige, når der er land i sigte.
Jeg tror, vi ser land i dag for første gang efter 19 dage.
Der er den internationale søgrænse. Og der ligger Canada.
Hold da op.
-Og beskriv så lugten. -Ja, hvordan lugter det?
Jeg kan lugte...
Det er enten land eller septiktanken.
Michelle, hvordan tror du, at land lugter?
Som dårlig ånde.
-Kan I se omridset? -Ja, det er land.
-Land i sigte! -Land i sigte!
Det var en utrolig rejse.
Først herude går det op for én, hvor mange dage-
-det tager at rejse henover havet.
Og så oplever man, hvor fjernt det her er.
Og så fornemmer man virkelig, hvad vi har udrettet.
Og det er budskabet.
At vi skal gøre mere for at passe på havmiljøet.
Jeg lærte så meget af jer. Alle er eksperter i deres fag.
Så alle kunne samarbejde godt.
Det motiverer. Jeg har bemærket-
-at når man omgås folk, som udretter mirakler-
-så presses man til selv at udføre mirakler.
Sea Dragon, det er trafikledelsen.
-Modtager I? Skifter. -Ja, vi modtager. Skifter.
Jeg skal lige være sikker på, at I anduver Vancouver, B.C. Skifter.
Det stemmer. Skifter.
Modtaget. Hvor anløb I sidst? Skifter.
Honolulu, Hawaii. Skifter.
Land. Land.
-Hvad er det? -Der er land.
Der er land alle vegne.
Hej, det er mig. Tænk, at der er gået tre uger.
Jeg har så meget at fortælle.
Jeg er en fugl. Jeg flyver. Jeg er fri.
Der er ikke meget plads.
Hvad er det dér?
Liv.
Vi kaster anker! Det lykkedes.
20 dage til søs.
180 nattetimer og 4979 kilometer.
Så er forskergruppen gået.
-Hasta la vista. -Baby.
Millioner af tons plast forsvinder hvert år i miljøet-
-og forurener alt fra polerne til de dybeste oceaner.
Én prøve tyder på mere end 500.000 plastfragmenter-
-per kvadratkilometer alene på hvirvlen i det nordlige Stillehav.
Siden togtet viser undersøgelser, at vi får mikroplast og gift-
-i kroppen via fødevarer og luften.
Ingen kender konsekvenserne for vores sundhed.
Men vi ved, at det forandrer kroppens funktion.
Prøverne, som besætningen indsamlede, er blevet sendt-
-til videnskabelige projekter over hele verden.
Det bidrager til vigtig forskning-
-så vi bedre kan forstå den plastkrise, vi befinder os i.
"Mange små handlinger var årsagen. Mange små handlinger er løsningen."
Forandringen starter NU.
Jeg var rystet. Jeg har ti års erfaring.
Men vi fandt mere plast i det nordlige Stillehav i år-
-end på mine andre sørejser.
Op og to meter ned i en skarp vinkel var ikke så rart.
Det er ikke så godt, når toiletterne var forrest i båden.
Det skal komme fra alle samfundslag.
Og det skal starte hos lederne. men folket skal også handle.
Og folk skal vise, at de også gør noget ved det.
Fisken tror, det er mad, og æder plastikken.
Så sætter plastikken sig fast i dens mave-
-og i dens indvolde.
Her kan I se fuglen med maven fuld af plast.
En albatros kredsede om os. I kan forestille jer, det var magisk.
Og her kan man se hjemmesiden dukke frem.
Hos TOMRA ved vi, at spild er forældet.
Det er ressourcer til noget nyt.
Når man afleverer flasker og får panten retur-
-er det cirkulær økonomi, når det er bedst.
For så lærer folk konkret, hvor værdifuldt affald er.
Det ligger mig meget på sinde, at vi som forbrugere-
-som industrien kalder os, kan stemme med pengepungen.
Og vi har i den grad indflydelse.
For det er vores behov, der interesserer dem.
Hvilken niche i markedet skal de udfylde?
Fortælling er et stærkt middel til at ændre adfærd.
Og så kan man støtte virksomheder, som gør gavn.
Der findes ingen mirakelkur.
Vi skal se på, om det kan løses via design-
-forskning, teknologi og ny lovgivning.
Du laver film og laver ligeledes film om emnet.
Eleanor, mange tak, fordi du kom.
Besætningens netbold blev fundet 336 dage senere-
-af Ocean Voyages Institute.
Den nåede 3827 kilometer væk.
Se mere om videnskaben om bord-
-og hvordan du kan hjælpe, på www.xtrillionfilm.com
Tekster: Kasper Herløv LinQ Media Group