Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
אימא! -אני באה.
זה אבא. הוא מצלם וידיאו.
בת כמה את, ניני?
שנה וחצי. בת כמה את, רוזה? -שלוש.
שלוש וחצי. -מה יש בארוחת הבוקר המיוחדת שלך?
שוקולד, סוכריות ודגנים.
את מוכנה ללכת? -לא, אני לא רוצה ללכת.
- בריטניה הונולולו, הוואי -
כל חיי העבודה שלי יצרתי סרטים על אנשים ועל הסביבה,
ואיך אנחנו קשורים באופן שאי אפשר להתיר.
צילמתי ביותר מ-30 ארצות, במצבים באמת מאתגרים ומסוכנים.
אבל נדמה שזה האתגר הכי גדול שלי עד עכשיו.
שלום, אהובים שלי. הגעתי.
אמצע הלילה כאן ואני בדרך לאכסנייה.
אני קצת לחוצה לקראת הפגישה עם כולן בבוקר ולקראת מה שצפוי לבוא,
אבל אני אלך לנסות לישון קצת עכשיו. אני אוהבת אתכם. ביי.
"אקס טריליון"
צוות שכולו נשים אמור להפליג בצפון האוקיינוס השקט...
במשימת מחקר בת חודש...
להערכת ההשפעה ההרסנית שיש לפלסטיק על האוקיינוסים שלנו.
יעד: שטח הפסולת.
שיט דרך מה שנחשב כאזור הצטברות האשפה הצפוף ביותר בכדור הארץ.
הנשים על סיפון "דרקון הים"
יתמקדו בחקר ההשפעות של זיהום פלסטיק על צורות החיים הימיות,
על רעלים שנישאים עם הפלסטיק ועל גופנו.
לדעת ששטח הפסולת הזה קרוב אלינו יותר מהיבשת הגדולה ביותר...
אמילי פן היא הסקיפרית הבריטית ושגרירת "סקיי אושן רסקיו".
אמילי פן היא המייסדת המשותפת של "אקס-אקספדישן".
אנחנו מדברים הבוקר עם אמילי פן. אמילי, בוקר טוב.
בוקר טוב. -אמילי, את חוקרת את הנזקים
שהפלסטיק גורם לאוקיינוסים זה שנים רבות.
אנחנו מנסים להבין באמת איזו השפעה יש לפלסטיק הזה על האוקיינוס שלנו,
על הסביבה שלנו וגם עלינו.
עם נושא כל כך ממוקד בנשים,
רציתי לקחת את זה על עצמי ולהתמודד עם זה עם צוות של נשים בלבד.
איך את מרגישה לקראת המסע שלפנייך?
אני ממש מתרגשת אבל גם די לחוצה.
אנחנו עובדות על עשרה פרויקטים מדעיים שונים על הסיפון,
בשיתוף עם מוסדות מדעיים ואוניברסיטאות אחרים.
היי, אני רואן ואני אחת המדעניות שעל הסיפון.
זהו מכשיר גישוש מגניב שנחבר לאחת מפיסות הפסולת הגדולות שנמצא במערבולת.
מה שאני רוצה לראות שיצא מהמסע הזה הוא מדע חדש ומדהים,
אבל גם שהנשים על הסיפון יתחילו להבין מה הן יוכלו לעשות כשיחזרו ליבשה.
הצוות שלנו בנוי מנשים מדהימות.
אלה מדעניות, עיתונאיות, אומניות,
קולנועיות ויוצרות.
אבל הן לא ימאיות.
איך אני מרגישה?
הרבה רגשות שונים ולא רק טובים.
אני חושבת שזה יהיה אתגר בשבילי.
אני סובלת ממחלת ים, אהיה רחוקה מהמשפחה שלי כחודש,
אני קצת פוחדת מסערות, אבל...
יש לי גם כמה פחדים מההפלגה.
אנחנו נחצה את צפון האוקיינוס השקט בנתיב שלא נהוג לשוט בו,
כדי לעבור דרך ה"ג'ייר", מערבולת זרמי הים הגדולה הזאת,
שפסולת פלסטיק נמשכת אליה ואז נשארת בתוכה. מכאן השם:
שטח הפסולת הגדול של האוקיינוס השקט.
כמה מנשות הצוות הן ימאיות,
אבל כל השאר נבחרו כי אנחנו מומחיות בתחום,
לא בזכות ניסיון הימאות שלנו.
אני קריסטין וזה יהיה ביתי הצנוע לשלושה שבועות.
זה דבר שהוא חדש לי מאוד.
כל חיי יצאתי מהמפרץ רק לשעה, בערך,
אז שלושה שבועות בצפון האוקיינוס השקט יהוו הרפתקה חדשה לגמרי ומרגשת.
איפה הדרגש שלך? -כאן. מספר שבע.
עם מי את חולקת את התא? -זאת נבחרת החלומות.
אני, אנה וקריסטין וקרין ועוד מישהי.
קריסטין ישנה למטה? -לא, קריסטין כאן.
אז אולי סירי כאן? -אולי.
נראה. -צוות טוב.
אתם יודעים איך זה כשאתם עוברים למקום חדש או לדירה חדשה,
ואתם צריכים לבדוק את המטבח, איפה אתם רוצים את הדברים השונים,
איפה יהיו הכוסות, איפה יהיו...
הדגנים, התבלינים...
אני צריכה להבין איפה אני רוצה את זה.
אין לי הרבה מדפים.
התחזית די אכזרית.
יש לנו רוח של 30 קשר שתהיה על החרטום.
היומיים הקרובים יהיו ממש קשים.
זה יהיה לגמרי מחוץ לאזור הנוחות שלכן.
יהיו במסע הזה רגעים שכולנו נרגיש די על הפנים.
אבל תביטו על אלה שלידכן, תשמרו זו על זו,
וזה משפיע מאוד.
שלום, ילדות שלי. אני עולה על הסירה מחר בבוקר.
עכשיו לילה כאן. אתן רואות?
אני יוצאת לשיט. שיהיה לכן יום מקסים בגן.
אני ממש, ממש אוהבת אתכן ו...
נתראה בקרוב מאוד. הרבה אהבה.
זה סימן טוב בשבילנו.
אנחנו יוצאות! -זה קורה!
סוף סוף זה קורה. כל התכנון, כל הזמן הזה, זה סוף סוף קורה.
- יום 1, 800 מייל ימי לשולי מערבולת זרמי הים -
היי אנדי,
זו הפעם האחרונה שתהיה לנו קליטה עד שנגיע לוונקובר בעוד שלושה שבועות.
אני לא מאמינה שלא אוכל לדבר איתך ועם הבנות כל הזמן הזה.
פגשתי את הנשים האחרות והן נראות ממש נחמדות.
יש לי בחילה איומה ולמים יש טעם נוראי.
אני סוחטת לימון כדי לשפר את הטעם.
אבל יש לנו כמות לימונים מוגבלת.
הים כבר הרבה יותר סוער ממה שציפינו.
אני מקווה שלא יהיה קשה עד כדי כך שלא נוכל לעשות את מה שאנחנו מתכננות.
בכל מקרה, אני אוהבת אותך מאוד ואני אדבר איתך כשנגיע לשם.
אל תלכי, סירי. אם תיכנסי לשם, לא תחזרי לעולם.
תהיי תקועה עם המדע לנצח. -כן, תהיי תקועה בארון המדע כמונו.
מה נבשל לארוחת הערב?
אני לא יודעת.
מה שיש שאנחנו צריכות להשתמש בו, בסיר, עם טורטיות ורוטב חריף.
אני באמת לא יכולה לדמיין לבשל כאן.
אני לא יודעת איך זה יעבוד.
אני לא מבשלת ביבשה אז זה יהיה...
אני סובלת מאוד ממחלת ים. -כן.
עכשיו משהו כמו 4:20 בבוקר.
אנחנו מתחלפות בשלושה צוותים של שמירה ורק התחלנו את המשמרת השנייה שלנו.
כשיצאנו לים, היה נהדר להתרחק מהאי ולראות את היבשה בפעם האחרונה.
כולנו מנסות להסתגל לחיים על המים.
אנחנו נוטות בזווית די קשה ב-24 השעות האחרונות,
ומנסות להבין איך הקיבה שלנו תסתדר בים.
חלק מצליחות יותר מאחרות.
היה נפלא להגיע למזח לראשונה ולראות קבוצה שעד כה פגשתי רק דרך "סקייפ".
אני חושבת שההכנה והציפייה היו עד כה מהחלקים הקשים יותר של המסע.
זה פשוט הבלתי הידוע הפראי הזה.
את פשוט לא יודעת לאן את הולכת, מה את עושה.
האם ארזתי את הדבר הנכון?
והאם כולנו נסתדר זו עם זו?
באופן אישי, אני נרגשת מאוד לראות חלק מהעולם שרוב האנשים לא רואים.
שומעים על זה הרבה בחדשות ובתקשורת, אבל...
אני חושבת שיהיה מדהים לראות במו עיניי מה קורה בצפון האוקיינוס השקט.
אני מעצבת אריזות, אז...
אני צריכה ללמוד לאן מגיעים מוצרי הצריכה הארוזים שלנו,
לאן מגיע הפלסטיק שלנו ומה באמת קורה שם בחוץ.
עברתי בחלק הזה של האוקיינוס בפעם הראשונה ששטתי מסביב לעולם,
ולא חיפשתי פלסטיק,
אבל אז נתקלתי בו.
מה את עושה, קריסטין?
כביסה.
חיים ב-45 מעלות.
מישהי רוצה לתאר את הריח כאן למטה?
יש לזה ריח כמו של...
כמו ירקות שקצת מתקלקלים...
מעורב ב...
זה לא רע. אין לזה ריח רע, נכון?
הסיבה לכך שפלסטיק נוצר הייתה כי זה חומר מדהים שיישאר לנצח
ועשינו את זה.
באמת יצרנו חומר שנשאר לנצח. אני לא מאמינה שאנחנו נכנסים לאזור,
שכנראה שמאז שנות ה-50 זורם לתוכו פלסטיק.
מרגש להיות בצד המדעי של זה, אני מניחה.
ברוכים הבאים למעבדה.
כאן אנחנו מחזיקות חלק גדול מהציוד הטכני שלנו.
וישנות פה.
וכל שאר הדברים שלנו. -ואנחנו גרות פה.
אני חוקרת בתחום המיקרו-פלסטיק, בעיקר עובדת עם צבי ים.
סיימתי לאחרונה את הדוקטורט שלי.
כשהתחלתי, אף אחד לא באמת חקר את זה,
אפילו לא הבנו שזו בעיה בקהילת צבי הים,
ועכשיו זה בצמיחה אקספוננציאלית.
כנראה שמה שהכי מתאים למסע הזה הוא שהסתכלתי על צבי ים לאחר הבקיעה.
אז הם נסחפים מחופי הקינון לתוך אזורים פלגיים, כמו במערבולת זרמי הים,
והם באים לכאן כדי להתפתח.
בעבר זה הועיל מאוד לאבולוציה שלהם, כי כל המזון היה שם. אז...
מחזור החיים שלהם התפתח כך שהם ייסחפו
לאזורי הצטברות זרם האוקיינוס האלה.
אבל עכשיו הפלסטיק נכנס כל כך מהר,
שאנחנו קוראים לזה מלכודת אקולוגית.
הצבים לכודים, למעשה, בהיסטוריה האבולוציונית שלהם
כך שכעת הם מגיעים לאזורים הכי מזוהמים של העולם כדי להתפתח שם.
בשבילי, האפשרות לבקר ולראות מה קורה בבתי הגידול ההתפתחותיים החשובים האלה,
שלא רבים זוכים לבוא ולדגום בהם, לא רבים זוכים לראות אותם,
זה יהיה מעניין מאוד, אבל גם אני חושבת שזה מדאיג מאוד.
אני עובדת בשביל "טומרה", שהיא חברה נורבגית.
אז אני עובדת עם כל דבר,
החל מחישובים של סטטיסטיקות מיחזור ונתונים סביבתיים
וכלה ביציאה לטיולים כאלה
ועבודה עם אנשים אחרים ברחבי העולם
ודיונים על איך אנחנו יכולים לעשות שינוי מערכתי
כדי להשאיר את הפלסטיק ב"לופ", כך שלא יגיע בסופו של דבר לאוקיינוס.
נקודות השיא ב-48 השעות האחרונות שלי
הן שמעולם לא פחדתי כל כך לשתות מים וללכת לשירותים.
אבל חוץ מזה, זה מדהים.
כשסיפרתי לכמה חברים שנהיה צוות של נשים בלבד
והם אמרו: "מה? זה אפשרי בכלל?"
עניתי, "אוקיי, חכו ותראו."
- יום 3, 500 מייל ימי לשולי מערבולת זרמי הים -
מה את מבשלת, עלמת חמד?
איך כולן מרגישות לגבי הסערה המתקרבת? -מתרגשת.
חוששת. -מוכנה.
לחיים.
זה היה מטורף. ראיתי את הפנים שלך מוארות לגמרי.
- יום 5, 300 מייל ימי לשולי מערבולת זרמי הים -
סירי, הגיע הזמן למשמרת שלך.
אתמול בלילה הייתה הפעם הראשונה שהייתי קצת לחוצה ומפוחדת.
אני חושבת שזו הייתה רק הבנה ש...
אנחנו בסירה, באמצע האוקיינוס וזה עלינו.
אם דברים ישתבשו, אנחנו נצטרך לצאת מזה.
מה קורה כאן?
אני לא לגמרי בטוחה.
התבקשתי לעזור בתיקון משהו, אבל אני לא יודעת מה זה.
המדחס של המקרר, שנמצא כאן,
נוקש מדי פעם,
ואנחנו חושבות שאולי נגמר לו הקירור.
אז בפעם השלישית הבוקר, שתביא מזל, אני מנסה לתקן את זה.
אבל מאחר שאנחנו על זווית כזו, אני כל הזמן עפה בכיוון הזה.
אז אני לקחתי את תפקיד היתד.
ג'ן מחזיקה אותי.
כן.
איך תחזית מזג האוויר?
יש עכשיו לחץ נמוך גדול באזור סן פרנסיסקו,
והוא דוחף הרבה רוח אל החלק הזה של האוקיינוס השקט.
אז אנחנו בעצם צריכות להתקדם מהר יותר ממנו ולהקדים אותו
לפני שהוא יתפזר מאחורינו ולהגיע לקטע השקט,
כדי שנוכל לעשות קצת פעילות מדעית.
- יום 6, 150 מייל ימי לשולי מערבולת זרמי הים -
ראינו יבשה לאחרונה ביום הראשון.
ומאז,
ראינו רק קצת ציפורים והרבה דגים מעופפים.
כבר ראיתן פלסטיק?
כן, במיוחד אתמול שמתי לב שזה נסחף על פנינו כל הזמן.
אפשר לראות שיש חתיכות בגודל כזה ויש דברים גדולים יותר כמו דליים
וחלקים קטנים יותר.
אז אני מניחה שלאורך חמש דקות ראינו 11 חתיכות פלסטיק.
כן, זה היה בזמן שאכלנו, לא כשהתמקדנו במים,
אבל עדיין ראינו אותם צפים לידנו.
ראינו בקבוקים,
חלקי תיבות גדולים. -כן.
חתיכות קטנות יותר, שאי אפשר לדעת של מה הן. הרבה עטיפות.
זה לא מבשר טובות מבחינת מה שאנחנו צפויות לראות.
התכוננתי לראות הרבה פלסטיק,
אבל לא הייתי מוכנה לראות פלסטיק
בתדירות כזאת בשלב כל כך מוקדם.
ובמצב ים כזה.
אנחנו עדיין בזווית של 45 מעלות, אז אי אפשר לעשות פעילות מדעית כלשהי.
אבל אנחנו כבר רואות פלסטיק, שיהיה מצוין לקחת כמה דגימות בדלי
וכמה דגימות במכמורת,
אבל אנחנו לא יכולות להכניס עכשיו ציוד למים, בגלל מצב הים.
אני חושבת שהעניין הוא שלא ראינו יבשה, או כל סירה אחרת,
אז מאיפה זה הגיע? -כן.
יש אלבטרוס שבא להגיד שלום.
אני מעדיפה לא לראות כאן אלבטרוס,
כי הם מסתובבים מעל האוקיינוס ומחפשים דיונונים,
שדומים מאוד לשברי הפלסטיק הלבנים האלה שאנחנו רואות על פני האוקיינוס.
ואני רק יודעת שהם לוקחים את פיסות הפלסטיק האלה
ונושאים אותם אל האפרוחים שלהם.
- יום 7, שולי מערבולת זרמי הים -
הגענו למערבולת זרמי הים של צפון האוקיינוס השקט.
המים לא אמורים להיות כל כך סוערים.
אבל מאחר שהגענו לאזור שיש בו סבירות גבוהה לפלסטיק,
כמו שראינו בצד, אפילו במצב הים הזה,
אנחנו רוצות לנסות לאסוף במכמורת.
זה קצה צר צפיפות 333 מיקרון.
אז אנחנו מחברים את זה לקצה המכמורת,
ואז אנחנו מהדקים אותו אותו למקום עם אטבי הצינור האלה,
כדי שלא יתנתק כשהוא במים.
ובחלק הזה תיאסף הדגימה.
אנחנו נאסוף דגימות במכמורת,
אז נפרוש מכמורת דג מנטה כדי לבחון דגימות מפני המים
ולאסוף כמה נתונים או מזהמים.
אז איזה מזהמים נספגים על פני השטח של הפלסטיק,
וגם אם משהו צומח עליהם.
ממש נחמד שנעצרנו.
אנחנו צריכות לוודא שזה ינחת על המים עם הצד הזה למעלה.
אז אנחנו כמעט רוצות לדחוף את זה למקום
במקביל לכך שרואן תשחרר את זה.
זה באמת נראה כמו דג מנטה. -נהדר,
עכשיו אנחנו צריכות לחכות 30 דקות.
זאת הרגשה כל כך טובה לעסוק במדע.
מדע. -מדע.
עלינו לדייק בתזמונים שלנו ככל האפשר,
כדי שנקבל את אותו אורך דגימה בכל מכמורת יומית.
לא ייאמן כמה חלקיקים קטנים אנחנו רואות עכשיו כשהסירה האטה
ואין יותר שובל.
בכל שנייה הם חולפים על פנינו. -כן אני כל הזמן רואה יותר ויותר.
זה בכל מקום. אנחנו בתוך זה.
כל חלקי האוקיינוסים בכדור הארץ קשורים זה לזה.
והפלסטיק שאנחנו רואות כאן, אולי הוא הגיע ממרכז אמריקה,
אולי הוא הגיע מיפן.
ומכל מקום שהפלסטיק הזה נכנס, הוא באמת יכול להגיע לכל מקום.
אנחנו כאן, מנסות לגלות כמה פלסטיק יש על פני האוקיינוס,
איך הוא משפיע על צורות החיים הימיות,
ומהן ההשלכות הרעילות של הפלסטיק הזה כאן,
ואיך הוא משפיע עלינו ועל גופנו וגם על הבריאות שלנו.
די מדהים שהוא צף בתוך 3,000 מ' של מים.
אוקיי, אז מה שנעשה יהיה לנסות
לספור ולסווג את סוגי הפלסטיק שנמצא.
איפה שאנחנו מכניסות את הקצה הצר דרך הכברות,
ואז יש לנו שלוש שכבות של כברה?
אלה חלקי הפלסטיק הגדולים יותר,
אלה בגודל הבינוני ואלה הכי קטנים,
שנצטרך להסתכל עליהם מתחת למיקרוסקופ.
אנחנו נבחן את המאקרו ואת המיקרו-פלסטיק.
המיקרו-פלסטיק קטנים מחמישה מ"מ והמקרו-פלסטיק גדולים מחמישה מ"מ.
תראו, דג. -כן, דג קטן.
אז אנחנו פשוט נחלק את זה לקטגוריות.
הראשונה היא של כדורים.
אלה חומרי הגלם של הפלסטיק, לפני שהם נעשים למוצרים אחרים.
והקטגוריה הבאה היא קווים. זה דבר, למשל, שאולי היה שייך לחבל.
מין חלקיקים זעירים של חבל.
ואז חלקים שהם פיסות פלסטיק קשות יותר,
שזה רוב הדגימות שלנו, למעשה.
קרום הוא יותר כמו חומר של שקית ניילון, גמיש יותר.
קצף הוא פוליסטירן.
אבל לא מצאנו שום דבר מזה.
אלה לא נמצאים הרבה על פני המים, כי כשהפוליסטירן באמת נכנס למי הים,
מאחר שיש בו מעט רווחי אוויר, זה גורם לו לשקוע לקרקעית.
אל השיפוליים.
הם יכולים להיכנס לשם.
אלוהים. ביי. -ביי.
ושם אנחנו מאחסנות את הדגימות.
יש באזור הזה יותר ויותר חלקי פלסטיק גדולים.
הם רק ממשיכים לבוא. זה מטורף.
ראינו חתיכת רשת גדולה שחלפה על פנינו
ומשהו שנראה כמו חצי דלי.
אנחנו נמצאות באחד מהחלקים הנידחים ביותר בכדור הארץ,
כאשר מסביבנו יש רק מים, ואנחנו רואות פלסטיק.
מדי כמה שניות צף ליד הסירה משהו שאנחנו יכולות לזהות.
זאת שכבת הרשת האחרונה והכי עדינה של המכמורת.
אי אפשר לראות את כל הפלסטיק בעין בלתי מזוינת,
אבל אפילו עכשיו אני יכולה לראות שם סיבים כחולים דקים עדינים,
שצפים מסביבנו.
של רשתות דיג?
אולי רשת דיג, אולי חבל. אולי...
צמר של מישהו, שהם שטפו אותו.
אז אנחנו ננהל דיון מהיר על מה שקרה היום. המדע.
כל הכבוד לכולן. מי עוד לא ראתה?
אז מצב הים היום די סוער,
מה שאומר שהרבה מהפלסטיק בעצם נדחף מתחת לפני המים
ולא כולו צף למעלה. אז כבר הרבה מהפלסטיק הזה שוקע.
יש בדגימות האלה יותר פלסטיק ממה שמצאנו במערבולות זרמי ים אחרות.
זה ממש מצער.
תארו לעצמכן שהייתן יכולות להרכיב משקפי רנטגן ולראות את כל החלקים האלה,
כאילו, אם תסתכלו לשם עכשיו, כמו אורות קטנים, איך הכול ייראה.
כשיש לנו מאות רק בדגימה אחת.
ההרגשה שאנחנו באמצע שום מקום
ורואות כל כך הרבה פסולת. כאילו, איך זה...
אני נדהמת מכך שאספנו כל כך הרבה.
בעיקר כשהים כל כך מטורף.
אני חושבת שזה מכריע את החושים.
החלק של הבגדים והפוליאסטר וכמה מזה זורם לביוב...
אתם מכבסים צמר, כמה חתיכות זעירות של מיקרו-פלסטיק זורמות לביוב?
זה קנה מידה אחר לגמרי,
שאפילו אי אפשר לראות בעין האנושית, נכון?
אלה דברים שלא הקדשתם להם מעולם מחשבה, כי הם נראים תמימים.
וזה גם העניין, שזה זול.
במובן מסוים, זה חומר זול אבל במובן אחר,
הוא יקר מאוד, כמו שאנחנו רואות כאן. -כן.
היי. -פראי בחוץ, אבל מדהים.
באמת? -הזריחה תהיה יפה.
הגלים עצומים.
אני מרגישה.
ככל שהעמקנו לתוך הים, הכרתי טוב יותר את הנשים
ולכולן היו סיפורים משלהן על מה שהביא אותן לכאן.
עברו בערך שש שנים מאז שהתפטרתי מהעבודה, החלפתי לימודים,
עזבתי את הדירה, זרקתי את החבר שלי ועברתי להוואי,
ללמוד אקולוגיה תעשייתית, המדע שמאחורי כלכלה מעגלית.
כי רציתי ללמוד יותר על שינויי אקלים
ואיך אורח החיים שלנו משפיע על כדור הארץ.
אז... אני אוהבת את האוקיינוס.
זה מנורבגיה.
זה מהבירה אוסלו, שם אני גרה.
אז העבודה שלי עכשיו היא יותר של עיצוב אסטרטגי
ואני אוהבת לעשות את ההבחנה ואת המחקר.
זאת אני,
שרוצה עכשיו לחקור...
את העולם ואת ההזדמנויות.
יש בי הרבה מחשבות, על איך אני יכולה להשתמש בכישורים שלי...
באופן טוב יותר...
ממה שאני עושה עכשיו.
גדלתי על האי מאן.
זה מקום ממש מיוחד לגדול בו ואני שמחה שגדלתי שם...
זאת המשפחה שלי.
זאת אימא שלי.
היא האישה הכי מדהימה שתפגשו אי פעם.
אני מצטערת, אני לא יודעת למה אני בוכה.
היא פשוט בנתה לנו חיים יפים ואף פעם לא היה לנו כסף
אבל היינו הולכים לאכול ארוחת בוקר,
לאכול דגנים על החוף בבוקר בדרך לבית הספר
או לקפוץ למים בכל מקום אפשרי.
אני חושבת שתמיד קרו לי הרבה דברים בעולם החיצוני שלי,
בבית הספר, אולי עופפתי יותר מדי עם הפיות.
פשוט, כאילו, נסחפתי בלי כיוון ואני זוכרת שאמרתי, "אני אעבוד במדע".
ואמרו, "למדת הרבה מקצועות אומנות..."
כי הציונים הטובים שלי היו באומנות, פיזיקה וטקסטיל או איזה משהו מטורף.
בכלל לא הייתי מוכנה למדעים. ואמרו לי, "אנחנו לא בטוחים".
והיה לי מורה אחד שתמך בי מאוד.
הוא אמר, "פשוט לכי על זה ותנסי. במה ניסיון יזיק?"
אז עשיתי את זה, ולמדתי מדעי האוקיינוס ובהרצאה הראשונה של השבוע הראשון,
פשוט ישבתי שם וחשבתי: כן, זה בדיוק מה שאני רוצה לעשות כל חיי.
זה היה מין רגע כזה של "קליק" ואני מרגישה ממש בת מזל.
לא צריך ללגלג על למצוא משהו שאתם באמת אוהבים ובאמת רוצים לעשות.
אחת, שתיים, שלוש...
קיבלתי היום דוא"ל מבעלי אז אני מתרגשת מאוד.
הוא סיפר לי שהוא לקח את הילדים לשוט בסירת מפרש באגם אונטריו.
והילדים החליטו לדגום את המים באגם אונטריו עם דלי.
הם הביאו את המיקרוסקופ שלהם.
ועד כה הם באמת מחקים את מה שעשינו. -מדהים.
יש ילדים קטנים שמחקים את אימא, נועלים את נעלי העקב שלה ומועדים.
במקום זה, אלה מחקים את אימא עם כברה ודלי מים, וזה מדהים בעיניי.
עורכים ניסויים מדעיים. זה נהדר.
קודם כול, אני אוהבת לתאר את עצמי,
אני אומר שאני אימא כי ברגע שאת אימא,
תמיד תהיי אימא, וזה משהו שילך איתך מאז.
הולדתי את ארבעת הילדים בארבע שנים, זה לא היה חכם במיוחד,
אבל לפעמים החיים נותנים לנו הפתעות והתאומים היו הפתעה כזו.
אגרונומיה בשבילי היא לימוד בשביל ההתנהלות הכי טובה
לבעלי החיים או לצמחים או לאדמה.
זה דבר שהרגשתי אליו בלהט גדול, מדע החקלאות.
אני מורה חמש או שש שנים.
התלמידים הם הדור הבא של החקלאים.
עדיין יש לי רקע מדעי, עדיין יש בי את העניין הזה, את התשוקה הזו.
זה המקום שבו אני אעזור באופן הכי טוב עם זיהום הפלסטיק,
כשאוכל להתחבר לאנשים ולשתף.
כשאתם יודעים שאכפת לכם ואכפת לכם, אתם יכולים לשנות את מעשיכם.
אנחנו היינו החברה הראשונה שבאמת ייצרה בקבוקים מפלסטיק אוקיינוס.
כמעצבת, רציתי רק לספר את הסיפור הזה ולהסביר לאנשים,
"אנחנו עושים דבר מדהים, ובואו נעלה את המודעות".
הכול עניין של העלאת המודעות ולוודא שהצרכנים, כשהם ליד המדף,
יכולים להתחיל לחשוב ולשנות קצת את הלך הרוח שלהם, כאילו:
הפלסטיק הזה, מאיפה הוא הגיע? למה הוא כאן? למה הוא נראה ככה?
- יום 8, מרכז מערבולת זרמי הים, צפון האוקיינוס השקט -
זה נראה כמו משהו גדול.
כמו משהו מפלסטיק. -כן.
אני לא יודעת מה נראה.
אני חושבת שאם נוכל פשוט להוריד את כל המהירות.
המדען, מקסימנקו, שאנחנו עושות בשבילו קצת עבודה,
מתעניין באמת במינים פולשים.
אז העניין עם פיסות הפסולת האלה,
הוא שכשהן נעות באוקיינוס שלנו,
הן בעצם מתנהגות קצת כמו שונית אלמוגים מלאכותית,
כי הרשתות, או פיסת הפסולת, הן ההזדמנות המושלמת
להמון אורגניזמים קטנים לצמוח עליהן
ואז בסופו של דבר נוצרת שרשרת מזון אוקיינוס מלאה,
שפועלת מכדור רשת גדול.
והוא מתעניין בכך שזה אומר
שאיזה מין של חופי יפן יכול בעצם לעשות את דרכו דרך כל האוקיינוס
למקום שהוא לא אמור להיות בו.
הוא נתן לנו את אחד מגששי הלוויין שלו.
בעיקרון, כשמשחררים את המגנט, זה יתחיל לשדר.
והוא עובד עם נאס"א כדי שיוכל לנטר ולעקוב אחרי המצופים האלה כשהם נעים,
ואז הם יוכלו לפקח על זה, איך זה נע בזרמי האוקיינוס.
הם גם ישלחו סירה גדולה לבוא לאסוף אותה
ושוב, ללמוד את המינים שנמצאים עליה.
קרין, את במשמרת כרישים.
תשאירו את הרגליים למעלה, גבירותיי.
זהירות מהמדרגות.
יש לנו כדור רשת.
זה עדיין נראה טוב?
איך הייתה הטמפרטורה? -מקסימה. -מקסימה.
לקחנו את הגשש, הצמדנו אותו למקום,
ועכשיו נוכל לראות אותו פשוט מופעל עם הגשש.
אז נוכל לעקוב אחרי זה בלוויין.
עכשיו אנחנו רק מחכות למכמורת דג המנטה,
ואז אני אעטה את הכפפות שאסור להן לגעת בכלום
ואכין את עצמי לאתגר הנפשי והפיזי של חציית סיפון הסירה בלי לגעת בכלום.
שזה ממש קשה.
אבל למזלי, סירי תרים אותי.
ב-2014, חצינו את האוקיינוס האטלנטי,
והבאנו את הדגימות למעבדה וכולן היו לגמרי בלתי שמישות.
היה בהן יותר מדי זיהום
מהסירה, מבגדים, מכל מיני דברים.
אז לאורך השנים שינינו את הנהלים שלנו,
תוך שימוש בדרכים שונות לאיסוף הדגימות,
כדי לבטל את הזיהום הזה ולהימנע ממנו.
נראה כאילו זה נאכל.
אז הבקבוקון הקטן הזה כאן,
בכל פעם שאנחנו עושים מכמורת של מכון "5 ג'יירס",
אנחנו בודקים אותה ומביטים על חלקים שיש עליהם דברים חיים,
ואז, אם זה נראה מעניין או שזה משהו שלא ראינו קודם,
אנחנו מכניסים את זה לשם,
והיא תאתר את רצף הדנ"א של זה ונגלה אילו אורגניזמים חיים על הפלסטיק.
רואן, איך קוראים להם?
פלנקטון ים, סוג כלשהו של פלנקטון,
והם ממש מגניבים וחשובים מאוד.
הם בחלק העליון של השרשרת.
אם הם ימותו,
כל יצורי הים ימותו איתם.
זה מה שהמדענים אמרו לי. אז הם די מגניבים.
מאחר שחלקיקי הפלסטיק האלה כל כך קטנים
והם מעורבבים בהרבה חומר אורגני על פני האוקיינוס,
הרבה בעלי חיים חושבים שזה מזון,
והם מכניסים אותו לתוכם,
מה שאומר שהם יכולים למות מרעב, כי יש להם יותר מדי פלסטיק בתוך הבטן
והם לא יכולים להכניס לשם חומרים מזינים טובים.
אבל גם העובדה שחלקיקי הפלסטיק האלה עשויים מכימיקלים,
כימיקלים אחרים נצמדים לפלסטיק הזה,
זה בעצם גם נכנס לשרשרת המזון.
חלק מסוגי הפלסטיק, כאשר ייצרו אותם,
ייצרו אותם עם כימיקלים מסוימים שהוסיפו להם כדי שיהיו גמישים יותר,
או בעלי תכונות מעכבות בעירה.
ועכשיו אנחנו יודעים שהרבה מהכימיקלים האלה שהתווספו שנוספו היו באמת רעילים
ומזיקים לבני האדם ולצורות חיים ימיות.
יש הוכחות לכך שאפילו פלנקטון צרך אותם,
וכאשר יש פלסטיק שנבלע על ידי מינים בבסיס של כל שרשרת מזון,
אז באמת יש השלכות על צורות חיים ימיות גדולות יותר,
אבל יש גם השלכות עלינו,
כי אנחנו נמצאים בראש שרשרת המזון ואנחנו אוכלים דגים
שעלולים להיות מזוהמים בכימיקלים מזיקים ורעילים מפלסטיק.
- יום 11, מרכז מערבולת זרמי הים -
אוי, מסכן.
אנחנו נבדוק את המעיים.
ועם שאר החלקים שלו, מחר נאכל סושי וסשימי נחמדים.
את צמחונית? -לא, אני לא צמחונית.
את אוהבת טונה?
אם אני אוהבת טונה? אני אוהבת טונה.
טונה גולמית? טונה מבושלת? -טונה?
כן. -אני אוהבת את זה.
האם עדיין היית אוהבת טונה אם תמצאי פלסטיק בבטן של הדג?
סביר להניח שלא.
אני מקווה שלא נמצא פלסטיק.
מתי נאכל את זה, אנה?
בעוד שעה בערך, אולי?
סושי.
נכון.
יש לנו שני סוגים שונים של סושי: סויה, ג'ינג'ר ושומשום,
ולימון, שום ופלפל.
טעים. -וואו.
אין סושי טרי יותר מזה.
את יכולה לדבר איתנו על מה שאת עושה? -אני רק מתכוונת...
זה חלק מהכבד, אני פשוט אסיר את זה, כדי שאוכל לראות טוב יותר מה אני עושה.
תראו את זה.
מה זה? -הכבד שלו ממש פגוע.
זה הדג שעוד לא אכלנו? -לא, זה מה שכבר אכלנו.
בדיוק אכלתן את זה לארוחת הצוהריים, כולן.
ייתכן שהם יאגרו במערת הביולוגית הרבה...
מהרעלים האלה שאנחנו מדברים עליהם.
יש הרבה כימיקלים באוקיינוס שלנו, מזהמים אורגניים חזקים,
דברים כמו מעכבי בעירה, תרכובות שעברו הפלרה וחומרי הדברה.
כשהם באים במגע עם פיסת פלסטיק, זה יכול להידבק למשטח
ואלה כימיקלים שאנחנו פשוט לא רוצים בגוף שלנו.
ובגלל האופי העיקש שלהם, הם לא עוזבים לעולם.
למעשה, חיפשתי בבדיקה בדם שלי 35 כימיקלים
שהאו"ם אסר עליהם, כי הם רעילים לבני אדם ולסביבה.
ומתוך 35 הכימיקלים האלה מצאנו 29 בגוף שלי.
אלה כימיקלים שגורמים לסרטן,
או שהם משבשים אנדוקריניים.
הם בעצם מחקים את ההורמונים שלנו
ומונעים העברת מסרים כימיים חשובים בגוף שלנו.
במיוחד מבחינתנו, הנשים,
בזמן ההיריון, ההורמונים האלה חיוניים.
ואנחנו יכולות להעביר אותם לילדינו דרך הלידה ודרך ההנקה.
היי, זאת אני. אני לא יודעת למה אני מקליטה את זה,
כי אתה לא תקבל את זה לפני שנגיע ליבשה.
אבל אני פשוט ממש מתגעגעת אליך ואני לא יכולה להפסיק לחשוב על הבנות.
כשילדתי אותן
והאכלתי אותן,
ולמה שהן ייחשפו במהלך חייהן, ומה זה יעשה להן.
יש כל כך הרבה פלסטיק היום.
נראה שהוא נעשה צפוף יותר.
זה כמעט כמו ערפל צפוף אבל זה ערפל פלסטיק.
קשה לתאר את זה במילים
וקשה גם ללכוד את זה בתמונות ובווידיאו,
גם כי הכול כל כך זעיר.
אף שיש גם חתיכות ענקיות.
כן, סאלי ראתה כיסא שלם חולף על פנינו לפני כמה ימים. עם כל ארבע הרגליים.
יש ראיות לבני האדם בכל מקום. וזה פשוט...
אני חושבת שזה ה"זבל". כאילו, כשאנשים זורקים משהו לזבל,
זה ה"זבל". לכאן זה הולך. וזה לא...
זה לא נעלם. זה בעצם חי בכדור הארץ שלנו,
באוקיינוסים שלנו, במקום המרוחק הזה.
כאן, קנה המידה הטהור של הכול
עושה את זה אפילו יותר...
אני לא יודעת אם זה יותר לא-אמיתי או אמיתי. אני לא יודעת.
כן, סוריאליסטי. -סוריאליסטי.
יש לזה תחושה סוריאליסטית מאוד. -כן.
הפלגנו מאות ק"מ דרך שטח המים הזה,
וכשאני מסתכלת לכאן עכשיו, אני יודעת
ממה שהיה לנו במכמורת וממה שאני יכולה לראות כאן,
שבכל ס"מ בשטח האוקיינוס הזה יש חלקיק פלסטיק,
אבל אי אפשר לראות אותו.
אנחנו במרחק 1,300 ק"מ מהיבשה עכשיו,
ויש את היצור הקטן הזה, שמסתובב
עם כל חלקיקי הפלסטיק הקטנים האלה כאן.
הוא בהחלט לועס אותם ברגע זה ממש.
אלוהים, כל כך הרבה פלסטיק.
זה כמו גלגל שיניים קטן או משהו.
או מכסה. אולי זה מכסה.
אלוהים, תראו את זה.
זה לא נורא?
זה הכי הרבה שהיה לנו עד עכשיו. ואפשר לראות דגים קטנים.
כל כך הרבה צף על פנינו עכשיו.
הייתי אומרת שיותר מ-1,000 חתיכות.
באמת? -כן.
אנחנו מוקפות כאן.
אני יודעת.
בכל כיוון שאנחנו מביטות אליו אנחנו רואות עוד פיסת פלסטיק.
כן.
זה גורם לי לחשוב
שהחלקים האלה שייכים לכל כך הרבה דברים אמיתיים שונים שהגיעו לאוקיינוס.
אני יודעת, תחשבי כמה דברים שונים היו צריכים להתקלקל,
כדי ליצור כל כך הרבה חלקים שונים. -לא ייאמן.
אני חושבת שמצאתי כאן כדורית זעירה.
מהכדוריות האלה שיש בקוסמטיקה.
זה כל כך זעיר, שאני אפילו לא יכולה לראות את זה.
הגעתי במקרה לעבודה עם צבים.
כשאת יושבת ועובדת איתם בחופי קינון,
את באמת מבינה שאת יושבת בעצם ליד דינוזאור.
הם קיימים כל כך הרבה זמן,
שהם לא יתפתחו מהר מספיק כדי להתמודד עם כל הדברים שאנחנו מכניסים לסביבה.
הם לא יוכלו להתפתח מהר מספיק כדי לזהות שזה לא מזון.
אז אם כולם היו מפסיקים להשתמש בפלסטיק מחר,
זה היה משנה משהו?
פשוט יש בסביבה עכשיו כל כך הרבה,
אבל אנחנו צריכים לעשות משהו עכשיו, כי זה רק יחמיר.
ואז נוכל לנסות ולהבין מה הנזק שייגרם
ולנסות להפחית את זה, בגדול.
כן, אבל משהו צריך לקרות עכשיו.
מצאנו את הדגימה הכי גרועה עד כה.
אני מבינה שהבעיה לגמרי שונה ממה שציפיתי.
כמעט בלתי אפשרי לנקות את זה.
אני חושבת שלהרבה אנשים יש את הדימוי
של שטח הפסולת הגדול של האוקיינוס השקט, פשוטו כמשמעו, כאי של זבל.
אי של פלסטיק, שכמעט אפשר ללכת עליו אבל למעשה,
אני חושבת שמזעזע יותר לראות את כל הפלסטיק הקטן הזה.
אם אני רק חושבת עליי ועל כמות הפלסטיק שהשתמשתי בה בחיי.
ואני רק אדם אחד. -כן.
וכל הפלסטיק הזה עדיין בכדור הארץ.
אנחנו פחות או יותר...
הנקודה הקטנה הזו כאן.
חצינו אזור זמן לפני יומיים.
אנחנו בארץ הפקר. -כן, בגדול.
הינה.
מזג אוויר יפה בשביל זה. -כן. מזג אוויר מקסים.
נהדר לעבודת שטח.
קל, חמים,
יבש.
קצת כבד בחוץ, מה? -ממש כבד.
כן, אני חושבת שכולן פשוט קצת איבדו כוחות.
כל הפלסטיק הזה כאן. אי אפשר לנקות אותו.
החלקים כל כך קטנים, יש כל כך הרבה, והם כל כך נטועים בצורות החיים הימיות.
אז העבודה באמת מתחילה ביבשה.
פלסטיק.
זה היה מדהים.
גוונים של טורקיז.
ממש כיף. כל כך הרבה חיים. -כן.
אין תשובה אחת,
אבל היופי הוא שיש המון דברים שנוכל לעשות.
אנחנו נהגה על כל פתרון אפשרי שנוכל לחשוב עליו,
שלדעתנו יעצור את הפלסטיק מלהגיע לים.
מה עם הקלות מס? -או הטלת מס על פלסטיק,
או הפחתה במס על לא-פלסטיק.
ואנחנו כבר רואים את זה.
בלא מעט ארצות כיום אפשר לייבא
נייר ושקיות מתכלות שנוכל לדבר עליהן בעוד רגע, בלי מס.
ותשלום מס ממש גבוה על יבוא שקיות ניילון רגילות.
לחברות גדולות יותר, כמו "טסקו", "קו-אופ" ו"מרקס אנד ספנסר"
יש יותר מוצרים זמינים ללא אריזה,
כך שאנשים יכולים לעשות את הבחירה הזו.
כי זה עניין מהותי.
זה לא משנה כמה הגישה שלכם אתית,
אם שכחתם את ארוחת הצוהריים ונכנסתם לחנות כזו,
הכול מכוסה בניילון. ואתם חושבים: "מה אני עושה כאן?"
אז מה יידרש, כדי שהסופרמרקטים יהיו ללא אריזות?
מה נצטרך לעשות כדי שזה יקרה?
זה כמעט יורד מהגב של החקיקה הממשלתית והתרבות הפופולרית.
התרבות הפופולרית צריכה להוות השראה לחקיקה הממשלתית,
שאחר כך תקבע משהו באותם סופרמרקטים גדולים, כדי לחולל שינוי.
אני אדגיש את זה יותר, בסלובניה או במדינות הבלקן,
שווקי איכרים. -כן.
במקום ללכת לחנות ולקנות פלסטיק, אנחנו יכולים להשיג הכול בשוק האיכרים.
וזה ממש זול.
עניין אחד הוא כמובן מחיר הפלסטיק,
כי פלסטיק חדש זול יותר מפלסטיק ממוחזר, כמובן.
כרגע אנחנו לא ממש מכסים את עלות הוצאת החומרים מהאדמה,
המרתם לפלסטיק, עיצוב משהו ואז החזרתם למקור.
יש גבול למה שאנחנו מגיעים, לכן זה נראה כל כך זול.
אבל אם הייתם לוקחים את עלות מחזור החיים המלאה של פלסטיק,
הוא היה הרבה יותר יקר מחומרים אחרים.
כשהגעתי לראשונה ל"טומרה", זאת החברה שאני עובדת בה עכשיו,
אני המומחית שלהם לכלכלה מעגלית,
אבל מה שאנחנו עושים זה בעצם מיחזור.
יש לנו מכונות שמקבלות מכלי משקה, בקבוקים
וקופסאות או קרטונים של חלב, ויש פיקדון שעליו לרוב יש חקיקה,
ואז אתם מקבלים את הפיקדון חזרה. אז יש ערך למשאב הזה,
שמועיל מאוד במניעת השלכת פסולת.
בגרמניה יש כבר זמן מה מערכת,
ושיעור ההחזרה עומד על 97 אחוז מהבקבוקים והפחיות שלהם.
ואם אני לא אמחזר אותו, או סתם אזרוק אותו לפח,
מישהו יאסוף את זה, כי יש לחומר הזה ערך ספציפי שקל לקבל אותו,
כשהולכים למכונה ומקבלים את הכסף חזרה.
ולכן גם שיעורי המיחזור כל כך גבוהים.
זה לא מפני שכולם בגרמניה ובנורבגיה עושים את זה,
אלא מפני שבסופו של דבר הערך הזה מוודא שהוא יגיע למקום אליו הוא שייך.
זה באמת מעניין כי מיחזור זה לא רק מיחזור.
אפשר לומר מיחזור על שריפת אשפה, כי זה גם מיחזור אנרגיה.
אבל מערכת כזו מפרידה את הפלסטיק מכל השאר, כך שהוא לא יזדהם.
ואז אפשר לשמור על האיכות הגבוהה הזו, שיהיה מיחזור בקבוק לבקבוק,
מה שאומר שלא יצטרכו להשתמש בפלסטיק בתולי כדי לייצר אותו.
איך שאנחנו, במיוחד בבריטניה, מדברים על מיחזור,
אנחנו לא באמת ממחזרים דברים, אנחנו ממחזרים ומפחיתים דברים.
אז אנחנו הופכים בקבוקי פלסטיק לצינורות ניקוז או שטיחים
וזה עדיין תהליך לינארי.
החומר הזה עדיין יגיע למזבלה בסופו של דבר. זה לא בקבוק לבקבוק.
וזה כמעט כאילו שהמילה "מיחזור" צריכה קצת מיתוג מחדש,
כי כרגע זה מה שאנחנו חושבים על מיחזור.
ואני מסכימה עם הקביעה שהמיחזור הזה הוא לא התשובה.
הזכרת ביו-פלסטיק. -כן.
פשוט יש עם זה כל כך הרבה בעיות.
זה מתפרק מהר יותר למיקרו-פלסטיק, אז לא באמת הכול יתכלה.
הם פשוט מגיעים מהר יותר למצב של חלקיקים קטנים,
שמן הסתם, יכולים להיכנס לגוף ולסביבה.
אם הם נכנסים לזרמי מיחזור, הם פוגעים במוצרי פלסטיק שכן ניתנים למיחזור.
וקשה מאוד להבדיל בין פלסטיק מתכלה לפלסטיק רגיל.
אז איך אנשים יודעים אם הם יכולים למחזר אותם או לא?
עוד משהו, בנוסף לכל הדברים שרואן הזכירה זה, מבחינתי,
קשה לי מאוד לתפוס את מעגל האנרגיה העצום.
גם אם הם עבדו, גם אם יש את ה...
אנחנו משקיעים מיליארדים במערכות קומפוסט מסחריות
במקום במערכות מיחזור. ואנחנו מפעילים את כל זה,
עדיין תופסים אדמה כדי לגדל משהו,
המון אנרגיה מושקעת בסוג כזה של חקלאות
ואז יוצרים מזה את כדוריות הפלסטיק האלה,
מובילים אותן עושים מזה ספל,
לוקחים אותו לסופרמרקט, משתמשים בו עשר דקות,
ואז אתם מחזירים אותו לקרקע.
מנקודת המבט המדעית, אני לא חושבת שאנחנו מבינים מספיק כרגע.
אנחנו מתקשים יותר ויותר למצוא אנשים שמוכנים לממן את המחקר הזה.
אז אנשים דורשים תשובות, אבל אין להם כסף לעשות את העבודה.
מה שלדעתי נמצא במגרש של התעשייה,
כי הם אלה שמייצרים עכשיו את כל החומרים האלה.
דבר נוסף שחשוב, זה לשמור על עניין עם האוכלוסייה.
אבל אני חושבת שהדרך לשמור על עניין היא להתקדם מהר.
ושימוש בעיצוב, כדי שזה יהיה נחשק, נכון?
אז לעשות את זה סקסי. -כן, בדיוק.
צריכים לשמור על המומנטום ולהשאיר את זה סקסי.
ולגרום לצרכנים לרצות את זה ולדרוש את זה.
אם אפשר לעשות משהו שהוא טוב יותר,
אנשים ילכו לקראתו וזה יבייש קצת את החברות שלא עושות את זה.
אתן יודעות, היומיום שלי כרגע הוא ביצירת...
אריזות יפהפיות, כדי לגרום לאנשים לקנות מוצרים מהמדף, נכון?
החוויה הזו הייתה באמת מלאת רגש בשבילי.
אני חושבת שלהוציא את המכמורת ולראות בה כל כך הרבה פלסטיק,
יותר מ-1,000 פיסות בדגימה קטנה אחת... בכיתי.
כאילו, זה השפיע עליי רגשית ואני לא יכולה לבטל את זה.
זה הפעיל את המתג, אתן יודעות.
אני לא יכולה לקשט פלסטיק לפרנסתי.
אני צריכה ליצור פתרונות לבעיית הפלסטיק למחייתי.
וזה רק... כן. זה שינה אותי.
בכל אחד יש דבר מדהים וייחודי.
וכן, כולנו נוכל להפחית בצריכה שלנו.
יכולה להיות לנו השפעה עצומה על החיים שלנו ועל הסובבים אותנו.
אבל אני מוכנה להתקדם מעבר לזה.
אנחנו באמת צריכות להעלות את ההימור ואם אנחנו רוצות לראות שינוי אמיתי,
אנחנו צריכות להתקדם לשלב הבא
ואנחנו צריכות להשתמש בדברים שעושים אותנו למבריקות,
ולמצוא איפה הם נפגשים עם הבעיה.
יש לנו רמת מודעות מדהימה
והאתגר הגדול הוא איך לעשות את זה לפעולה?
וזה, אני מאמינה, המקום שבו אנחנו צריכות צבא.
אנחנו צריכות צבא של אנשים
ואנחנו צריכות אנשים מכל התחומים השונים.
"בבקשה, תעירו אותי כשתהיה יבשה באופק"
אני חושבת שהיום נראה את היבשה לראשונה אחרי 19 יום.
זה גבול המים הבינלאומי
וזאת קנדה.
וואו.
תתארו את הריח. -כן, איזה ריח זה?
אני מריחה...
או אדמה או מכל הצרכים.
מישל, איזה ריח יש ליבשה, לדעתך?
כמו ריח פה רע.
אפשר לראות את קווי המתאר?
כן, זאת יבשה. -יבשה באופק.
זה היה מסע יוצא מן הכלל.
רק כשיוצאים לכאן ומבינים כמה ימים של שיט פיזי על פני האוקיינוס בסירה
ובאמת חווים את הריחוק של האזור הזה,
אז באמת מקבלים תחושה של:
וואו, זה מה שגרמנו לו.
וזה באמת מסר לקחת הביתה, אני מניחה,
שאנחנו צריכים לעשות יותר כדי להגן על הסביבה הימית שלנו
ולמנוע התרחשות של דברים מהסוג הזה.
למדתי כל כך הרבה מכולן בסירה.
כולן מומחיות בתחומן, כך שכולנו הצלחנו לשתף פעולה באמת בצורה יפה.
הכוח העצום של כולן, זה מעורר מוטיבציה.
זה מהמצבים האלה שבהם שמתי לב שכשאתם מקיפים את עצמכם
באנשים שעושים דברים גדולים,
זה יכול לדחוף גם אתכם לעשות דברים גדולים.
"דרקון הים", כאן בקרת תנועה 374. איך שומעות? עבור.
כן, שומעות טוב, עבור.
קיבלתי. ואני גם רוצה לאשר שאתן נכנסות לוונקובר, קולומביה הבריטית. עבור.
נכון. עבור.
קיבלתי. מה היה הנמל האחרון שלכן? עבור.
הונולולו, הוואי. עבור.
יבשה, יבשה, יבשה! -מה אנחנו רואות?
הינה יבשה, הינה יבשה, הינה יבשה.
הכול יבשה, בכל מקום.
שלום, זאת אני.
אני לא מאמינה שעברו שלושה שבועות מאז שדיברתי איתך.
יש לי כל כך הרבה מה לספר לך.
מה זה? מה זה?
חיים.
העוגן יורד!
20 ימים בים.
180 שעות לילה,
ומיילים ימיים, 2688.4.
צוות מדע, סוף.
"הסטה לה ויסטה..." -"בייבי."
- מיליוני טון פלסטיק אובדים בסביבה מדי שנה, מזהמים את כל כדור הארץ -
- מהשלג הארקטי ועד עמקי האוקיינוסים. -
- לפי דגימה אחת, ייתכן שיש כחצי מיליון חלקיקי פלסטיק על קמ"ר אחד -
- רק על פני המים של מערבולת זרמי הים בצפון האוקיינוס השקט. -
- מאז המשלחת, מחקרים העלו שאנו צורכים מיקרו-פלסטיק ורעלים ללא ידיעתנו -
- דרך המזון, המים והאוויר שאנחנו נושמים. -
- המשמעות של זה לבריאות בני האדם אינה ברורה לחלוטין, -
- אבל ידוע שזה משנה את אופן פעולת הגוף שלנו. -
- הדגימות שהצוות אסף הופצו לפרויקטים מדעיים בכל העולם -
- והוסיפו למחקר חיוני להבנת ההיבטים השונים של משבר הפלסטיק שלנו. -
- עם ידע, -
- מגיע כוח. -
- "אקס טריליון פעולות קטנות יצרו את הבעיה ופעולות קטנות יפתרו אותה." -
- אמילי פן -
- השינוי מתחיל עכשיו. -
הייתי בהלם. אני עובדת על זה כבר עשר שנים,
אבל מצאנו יותר פלסטיק השנה בצפון האוקיינוס השקט,
מאשר בכל ההפלגות האחרות שלי.
אני חושבת שזה צריך לבוא מכל תחומי החברה.
ברור שצריך לפעול מלמעלה למטה, אבל צריך גם פעולה מצד האנשים
ואנשים באמת צריכים להראות שאכפת להם מהנושא ושהם עושים דברים.
הדג חושב שזה אוכל,
הוא אוכל את הפלסטיק והפלסטיק נתקע בבטן שלו ובמעיים, בקיבה.
כאן תוכלו לראות את הציפור הזו כשהבטן שלה מלאה בפלסטיק,
היה אלבטרוס שחג מעלינו.
תוכלו לדמיין שזה היה רגע קסום.
וכאן אפשר לראות את דף האינטרנט עולה.
ב"טומרה" אנחנו יודעים שפסולת היא מושג מיושן
ואלה בעצם משאבים למשהו חדש.
כשאתם הולכים למכונה, אתה מחזירים את הבקבוק או הפחית ומקבלים את הפיקדון,
זו דוגמה יפה לכלכלה המעגלית,
כי זה ממש מלמד אנשים את ערך הפסולת באופן מאוד קונקרטי.
מה שאני מרגישה חזק זאת העובדה שאנחנו כצרכנים,
התעשייה קוראת לנו "צרכנים", יש לנו את היכולת להצביע עם הדולרים שלנו
ולהצביע עם הכסף שלנו ובאמת יש לנו כוח,
כי בסופו של דבר הם מסתכלים עלינו כדי לראות מה אנחנו רוצים,
איפה החלל בשוק שאנחנו צריכים למלא.
שיתוף סיפורים הוא דרך עוצמתית באמת לשנות הלך רוח של אנשים,
ודרך טובה לתמוך בעסקים ובמטרות שלדעתכם עוזרים.
אין קליע כסף, אין פתרון אחד.
אנחנו צריכים להסתכל על כל מנעד
הדרכים השונות שבהן נוכל לטפל בזה,
אם זה באמצעות עיצוב, מחקר מדעי, טכנולוגיה ושינוי מדיניות.
ואת יוצרת סרטים ואת עושה גם סרט לקמפיין.
אלינור, תודה רבה שנכנסת לדבר איתנו. -תודה.
- כדור הרשת שהצוות תייג הועלה כעבור 336 יום ע"י מכון "אושן וויאג'ס" -
- הוא נע 3,827 ק"מ -
- למידע נוסף על המדע שיושם על הסיפון ואיך להיות חלק מהמהפכה, היכנסו לאתר -
"אקס טריליון"
עברית: אורנה צברי הפקת כתוביות :וי.אס.איי