Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Inden første sæson kom ud, sagde du: "Der kommer tre sæsoner."
-Hvad? -Ja, hun gjorde.
-Hvordan vidste du det? -Jeg kunne mærke det.
Du var sikker på, der kom en sæson to.
-Jeg på, at der kom en tredje. -Ja.
Jeg føler mig altid så taknemmelighed, når jeg kommer her.
Fordi det er den sidste.
Vi burde lave en Young Royals-film om fem år.
Om fem år?
-Eller om to år. -Om to år?
-Om tre år så? -Young Royals genforenet.
Ender Simon og Wille sammen?
Jeg håber, de dør.
Enhver slutning føles underlig, fordi det jo ikke stopper for dem.
-Ja. -Nej.
Jeg tænker: "Hvad nu?" Det handler mere om, hvor vi stopper.
Hvornår vi forlader dem.
Hvornår skal seernes fantasi overtage?
Historien lever videre. Karakteren findes et sted.
-Men de kan ikke følge den længere. -Nej.
Det var en smuk historie på tre sæsoner, der sluttede i kærlighedens tegn.
-Ja. -Det ville være fint.
Jeg er nervøs for ikke at føle sådan.
Jeg håber virkelig, at jeg tænker: "Det er fedt."
-Hvad hvis vi ikke synes om det? -Ja.
Ja.
Vi kommer til at elske det.
TRE MÅNEDER TIDLIGERE
Vi har en gennemlæsning af de første to afsnit i dag.
Alle får fornemmelsen af, hvordan det bliver.
Jeg har aldrig været så fuld af energi inden en sæson.
I første sæson var man helt på bar bund.
Sæson to var nervepirrende efter første sæson.
Nu har jeg det sådan: "Vi gør det!"
Hej!
Jeg ved, at den sidste uge bliver trist.
Jeg kan se det for mig. Men lige nu er jeg glad.
Hej, popstjerne.
Men selvfølgelig er det bittersødt.
-Hvordan går det? -Godt.
-Og skolen? -Alt godt.
Det er som en skolegenforening.
Hej, mand!
Jeg har det godt. Dig?
Vi har verdens sødeste rollebesætning.
-Ved du, du er gået viralt på TikTok? -Nej.
De er som én stor skoleklasse.
Mig og mine drenge.
De er så søde mod hinanden og alle omkring dem.
Måske er det derfor, det er blevet så særligt.
Jeg havde dem her på i spa.
At mødes til en sidste sæson er selvfølgelig noget særligt.
Det skal afsluttes.
-Hej, alle sammen! -Velkommen til…
Til sidste sæson af Young Royals.
Alle plotlinjer sammenbindes, så man ikke tænker: "Hvad skete der her?"
Så er der det personlige aspekt.
Vi har været sammen så længe, man bliver tætte.
Tre år, det er som at gå i gymnasiet sammen
HOVEDFORFATTER
-Vi får studenterhuen på! -Ja! Det er skørt.
Gruppen vil aldrig arbejde sammen igen samtidig.
SKUESPILLER
Vi arbejder på forskellige projekter. Det er trist.
Okay, lad os gå i gang. Afsnit et, sæson tre.
"Interiør, slottet. Dronningens kontor."
FØRSTE OPTAGEDAG
Det er sjovt, at Wilhelm har mere farve i denne sæson.
-Det er så rart. -Ja.
Det er aldrig sket i tidligere sæsoner. En lyserød, strikket sweater.
Ud fra det, vi har talt om, kan det blive en utrolig stærk sæson
på grund af karakterernes udvikling og den tone, vi sigter efter.
Det er spændende.
Da jeg troede, vi kun fik én sæson,
var min slutning på første sæson slutningen på anden sæson.
-Var den? -Ja.
"Hvis jeg bare må være sammen med Simon, kan jeg udfylde min rolle."
Ja.
Og så: "Men gør du det?" Er Simon problemet?
Er problemet, at du er queer, eller hvad? Det glæder jeg mig sådan til at fortælle!
Vi har været meget igennem.
Vi deler oplevelsen af at være i rampelyset…
Zoom ind!
Men nu er gruppen her også nogle af mine tætteste venner.
-Direkte hen til Fabian. Imponerende. -Ja.
Vi har filmet i tre år.
Alle er meget tætte. Vi er som en lille familie.
Og så går man hver til sit.
Det lyder skrækkeligt. Vi ses jo alligevel.
Jeg ved ikke, hvad de siger, men jeg forlader ikke dem.
Jeg har ikke haft tid til at bearbejde det hele endnu.
Det er bare sjovt at komme tilbage og arbejde med alle de dejlige folk igen.
Okay, alle sammen. Skuespillerne er klar.
Alle sætter sig ind i deres biler, og så starter vi.
Kan Wille, Edvin, rette lidt på sin jakke?
Nej!
Skal jeg have brillerne på i starten?
Ja, men tag dem af.
Tavle 120, første take.
Markering.
Sådan.
-Edvin! -Skal vi vente en dag?
-Åh! -Åh!
Nu løber de bag os og vinker.
Wow. Åh gud. Hvordan håndterer man…
Det er da skræmmende.
Okay.
Jeg blev bange.
Jeg troede, det var…
-Der var fans udenfor, der skreg. -Wow.
Sidste år kørte en med sin mor fra Tyskland.
I går så jeg en løbe rundt udenfor.
Jeg tror, hun var fra Danmark.
Jeg kommer, Niklas. Bare…
Vi er blevet symboler på noget.
Os alle sammen.
Edvin Ryding og Omar Rudberg!
Historien har haft betydning for folk.
Stor betydning.
Det er stort, at det har påvirket folk. Det er så stærkt, som det kan blive.
Young Royals!
-Tak, Omar. -Tak, Edvin.
-Vi har gjort det fantastisk! -Ja!
TAK! ENDELIG!
Mange fans har sagt, at Royals gav dem modet
til at springe ud foran deres forældre.
Young Royals viser homoseksuel kærlighed som ægte kærlighed
uden at fokusere på det seksuelle aspekt.
Jeg tror, det har hjulpet mange unge.
De ser to unge fyre være forelskede uden at tage piller og dyrke sex.
Og vi har vist, at vi kan gøre det i Sverige
og berøre folk verden over.
I undertrykkende lande.
Det er noget af det bedste, jeg har oplevet.
Der er en enormt stor genkendelsesfaktor.
Der er alle slags etniciteter, forskellige seksualiteter.
Alle kan udforske, mens vi diskuterer ægte teenageproblemer.
Folk har det ad helvede til, når de er teenagere,
og nu tager nogen det emne op.
Nogle af de reaktioner fra seere, der har rørt mig,
er ældre mennesker, der ikke fik mulighed for at udleve deres teenageforelskelser,
fordi de blev undertrykt.
De kunne ikke være sammen med den, de var forelsket i i skolen,
men de har fået den drøm opfyldt gennem Young Royals.
Da vi filmede den første sæson, var det utænkeligt,
at det ville blive, hvad det er nu.
Og nu hænger vi ud, og folk kommer fra hele verden
bare for at se slottet.
Vi er fra Belgien. Fra Antwerpen.
Ja.
Vi er taget hele vejen hertil.
Vi besøger bare slottet.
-Det er fedt at se settet. -Ja.
Det er ikke kun fiktivt nu.
Ja.
Omar og jeg har talt meget om det.
Han påstår, at han vidste det fra starten, men det tror jeg ikke på.
Jeg læste det første gang og tænkte: "Det her bliver kæmpestort."
Jeg vidste det bare.
Derfor gik jeg i panik. Jeg ville så gerne have rollen.
Da jeg hørte om en ny ungdomsserie for Netflix
om en prins, der forelsker sig i en fyr,
tænkte jeg: "Hvordan kan jeg være med?"
Hvordan?
-Og du kom med. -Ja.
Hvad?
Det er sindssygt!
Okay, afspil.
-Hej. -Hej.
Jeg har aldrig set noget lignende.
Vi havde kun talt med hinanden i to sekunder.
Omar fløj ind og sagde: "Hej. Omar." "Hej, Edvin." "Okay, lad os starte."
Vi havde ikke tid til at sige hej, for jeg kom fem minutter for sent.
Du skal slette vores beskeder.
Det er fint, at man allerede kan se, hvor meget vi stoler på hinanden.
Hvorfor? Hvad mener du?
Vi havde kendt hinanden i et par sekunder.
Så mærker jeg, at Edvin er fantastisk. Han ligger hovedet i skødet på mig…
Jeg følte straks, at han ville få rollen,
så jeg måtte levere.
Og man kan se, når jeg begynder at improvisere og læne mig op ad ham…
Det starter også noget i ham, og han fortsætter.
Edvin var den, vi valgte først.
Hej, jeg hedder Edvin Ryding. Jeg er 17 år, 180 cm høj.
Han passede godt ind i min idé til serien og gav karakteren en varme.
INSTRUKTØR
-Okay. Tak. -Selv tak.
Jeg ville arbejde med kontraster.
Rige mennesker har også bumser,
og skal den populære pige være blond og sprudlende?
Som vi er vant til. Eller kan hun være anderledes?
Og kig fremad. Sådan.
Det er så underligt. Det var i 2020.
Jeg var også så nervøs.
Lille baby!
Den slemme fyr, "August"…
Jeg hedder Malte Myrenberg Gårdinger, og jeg er 19 år.
Skal han være så behersket og se ud, som vi er vant til at se ham?
Malte havde hår ned til taljen, stort og krøllet.
Havde store øreringe i.
Privat er han en meget blød person, og karakteren er ret hård.
Maltes lange hår!
-Wilhelm og jeg er barndomsvenner. -Og i familie.
Men jeg er din kæreste. Det bør vel komme i første række?
De er alle fem forskellige fra deres karakterer.
Ingen er castet som type.
Jeg var nervøs. Det går i stemmen.
Hvis du finder en, der kan skaffe…
Simon var den karakter, der startede her, men endte her.
Hej, mit navn er Omar Rudberg, jeg er 173 cm høj.
Han skulle være en stor, robust, jordnær person.
Men da vi mødte Omar, var han en helt anden type.
Vi havde det sådan: "Hvad…"
Vi måtte gentænke og omskrive manusset for at gøre ham til en anden karakter.
Se på hinanden.
De bevægede sig så naturligt, selvom de ikke kendte hinanden.
Og ligefrem.
Og det er usædvanligt for to fyre at være så tilpasse i deres kroppe
og med hinanden.
Da jeg så dem sammen, vidste jeg, at vi ville arbejde med de to.
Tak!
Min historie var lidt anderledes, for jeg kom til meget senere.
Jeg hedder Frida. Jeg er 20 år og bor i Stockholm.
Jeg håbede virkelig, jeg ville få rollen. Jeg vidste ikke, det var Netflix.
Jeg kendte kun Sara og vidste, at jeg elskede hende.
Jeg tænkte: "Hun er mig, hun er min."
Jeg kan lide det her.
Og så fik jeg ikke rollen, og jeg blev meget ked af det.
Men jeg tænkte: "Så var det ikke meningen."
"Jeg fortsætter med mit liv her i Barcelona."
Tre måneder senere ringer Martin Söder i panik.
"Hvad laver du? Kan du komme til Sverige?"
Og nu er jeg her,
og det er mit livs bedste beslutning.
Wow! Gør det igen!
Du kendte den første…
Du gør sådan her.
Bliv stående!
Hej. Det her er sjovt.
Vi laver en dokumentar om Young Royals.
Hvem er bedst til det, mig eller dig?
Det er sådan, man gør i studiescenerne.
Man sidder ikke bare og triller tommelfingre, man skriver ting.
I dag optager vi en scene, hvor August,
som har lovet ikke at tale med Wille eller Simon,
ikke kan lade være med at spørge ind til Simon.
Så Wille ender med at gå amok på August,
og de ender i slagsmål på biblioteket.
Vi har gjort det her så længe, i tre sæsoner nu,
så vi kender karaktererne utroligt godt.
-Træd lidt tilbage, Edvin. -Javel.
Jeg lever med karakteren på en fascinerende måde.
Han er en del af mig og vil være det i lang tid.
-Klar! -Og action!
I Royals improviserer vi meget
for at gøre det autentisk.
For at det er sådan, man taler, når man er 16 år.
Tag det store skilt ned.
Omar!
Jeg ved, hvordan Simon vil sige ting.
Det står måske ikke i manus, men jeg ved, hvad han prøver at sige.
"Okay, lad os gøre det." Så flyder det.
Jeg kunne prøve at presse lidt mere på.
I første sæson fik jeg kortlagt, hvem Wilhelm var og er,
og hvad han drømmer om. Og det vokser med tiden.
Jeg var 17 år, og Rojda kom og viste mig, hvad det vil sige at være modig.
Hun skabte trygge rammer lige fra starten.
Alle skuespillerne havde så forskellig erfaring.
Jeg måtte vinde deres tillid, så de turde åbne sig for mig.
Der er en scene i første sæson, hvor Wille og August tisser.
Jeg ønskede, at de skulle nærme sig hinanden følelsesmæssigt,
men det opnåede vi ikke rigtigt.
Jeg sagde, vi skulle holde en kort pause.
Så kom Malte hen til mig og sagde:
"Nogle gange når jeg er frustreret, skriger jeg bare."
Jeg sagde: "Ja!"
Lad os prøve. Vi behøver ikke bruge det.
Men det var det, vi brugte.
Det var hans indskydelse.
Jeg tror, den slags ting fik mig til at tænke:
"Wow, jeg kan finde på noget, der bidrager med noget væsentligt."
Men det var også en frihed og en følelse af tillid,
for vi var ret unge,
men hun viste os stadig respekt.
Nogle gange tilføjer jeg bare noget. En replik, en tilfældig handling.
Nogle gange tænker man: "Det er Wilhelm!" Det er ret fedt, når det sker.
Det er fint, når du ser på ham, før du går i gang.
INSTRUKTØR
-Kan du lide det? -Ja, det var fint.
Stille på settet!
Det mest "method"-agtige, jeg gør, er at lave playlister
til alle de karakterer, jeg spiller, uanset projektet.
Så Wilhelm har tre playlister nu.
De er ret forskellige, hvilket er interessant.
Bare ved at lytte til dem kan man se, hvordan han har udviklet sig.
Du er ikke kongen endnu.
Tak!
-Flot! -Det var fedt.
-Vi læser sidste afsnit. -Lad os gøre det.
-Jeg er lidt nervøs. -Jeg har ikke læst det femte afsnit.
Vi læser sidste afsnit nu.
Jeg har mine anelser.
Jeg ved, hvad jeg tror eller håber, vil ske.
Men man ved aldrig, hvad den luskebuks skriver.
Det bliver spændende at se skuespillernes reaktion på det.
Hvis noget føles forkert, kan man se det der.
De holder så meget af deres karakterer
og vil have, at alt går så godt som muligt for dem.
Så det var selvfølgelig nervepirrende.
Det bliver spændende at se, hvad der skal ske.
-Jeg er lidt nervøs. -Ja, også mig.
-Kom nu. -Lad os gøre det.
-Kan vi starte snart? -Alle er her.
Okay, venner.
Vi skal læse det sidste afsnit af Young Royals nogensinde.
Kort opsummering.
Simon har trukket sig ind i sig selv efter stenen gennem ruden.
Og han har accepteret de nye vilkår,
at han må holde igen for at undgå at bringe sig selv eller familien i fare.
Og i slutningen af afsnit fem slår de op.
Og tredjeårseleverne har fået deres privilegier tilbage.
De skal holde deres studentermiddag og er meget spændte.
Og August tror, at nu hvor Sara er tilbage,
er der en chance for dem.
Og Felice begyndte i starten af afsnittet
at sige hej til Sara, når de andre ikke kiggede.
Okay.
Så starter vi.
Side et.
Okay.
Jeg føler et stort pres for at afslutte det her
på den mest vidunderlige, fantastiske og hjerteskærende måde.
Fredrika så dig med August.
-Hvad? -Til middagen. I snavede.
Det bliver hårdt, hvis de ikke tror på det, jeg har skrevet.
Slutningen er det absolut vigtigste punkt.
At de kommer til at føle:
"Wow! Jeg fik en afslutning for min karakter med dette øjeblik."
Nej, August.
Os to, det er slut.
Jeg kan ikke stoppe med at føle, hvad jeg føler.
"Sara kysser ham blidt. Et farvelkys."
Hold da kæft!
Det føles mere som en begravelse end sidste skoledag.
Jeg ville ikke blive rørt, blive nostalgisk eller begynde at græde.
Men når jeg hører deres stemmer
læse den historie, vi har kæmpet så hårdt for at få fortalt…
Jeg vil ikke gøre dig ked af det, mor. Det er det sidste, jeg vil.
Undskyld.
Da blev jeg meget rørt.
"Eksteriør, Hillerska."
Det var en umiddelbar reaktion på alt, vi har været igennem.
"I stedet for den gamle klassiker begynder nogle at synge Simons sang."
"En smule forvirring, før alle synger med."
"Wille ser på Simon."
"Simon er rørt."
"Noget, han har gjort, har betydet noget for eleverne."
Hvordan vil Wille håndtere det dilemma, han står over for?
"Kan jeg være kronprins og have en drengekæreste?"
"Kan jeg være fri, men stadig være i denne rolle?"
Og det, vi siger, er,
at det faktisk ikke går.
Det bliver bare givet os.
Ingen har valgt.
Ikke folket, ikke dig, ikke mig. Ingen.
"På bagsædet ser Wille på Simon og tager hans hånd."
"Simon ruller vinduet ned, vinden blæser dem håret."
"Simon begynder at synge med, Felice og Sara stemmer i."
"Wille nyder øjeblikket, kigger på Simon, så fremad,
direkte ind i kameraet.
Og så kigger han væk."
Ja. Heltene.
Ja. Vi siger farvel til alle.
Jeg synes, det er så værdig en slutning.
Jeg tror, alle har det godt med den.
En ting, jeg kan lide ved hele slutningen, er,
hvordan han taler med sin mor om, at han ikke havde noget valg.
Og det siger så meget
om mennesker, som bare er sig selv.
De vælger ikke, de er bare…
Jeg følte, at det sagde så meget mere,
end at han ikke ville være prins, men meget bredere end det.
Det er det, vi har været på vej mod hele tiden.
Det er fint med det sidste blik, at han kigger væk til sidst.
Jeg tænkte på, om vi skulle gøre noget andet. Afslutte på en måde, så…
Vi kan slutte med, at han ser på kameraet. Men det kan noget at lade det være…
Og bare være sammen med dem i øjeblikket.
Vi har skabt en serie, hvor mange er dybt investerede i karaktererne.
I denne sæson sker der mange ting, der udfordrer, hvem de virkelig er,
og nogle karakterer mister det godhedsstempel, de ellers havde.
Vi forlader dem et roligt sted.
Det lyder, som om de dør, men de kan gå i fred.
Den sørgeligste at forlade er August.
-Ja, men… -Det er så trist.
Jeg kommer ikke til at have det fantastisk med at stå i den position.
-Nej. -Men det kan også noget.
Det bliver så hjerteskærende…
Jeg håber, I overlever. Jeg siger det bare.
-Det var fedt. -Du er den bedste.
På et tidspunkt midtvejs fik jeg en klump i halsen.
Jeg tænkte: "Nej, det gør jeg ikke."
Og så kom slutningen: "Det gør jeg."
Ulempen ved prøver. Man bliver udmattet.
Guldet kommer under prøverne.
Ja. Så nu er der kun lort tilbage.
Hold op!
Kys. Farvel!
Hun er tilbage. Saras første dag i skole.
Lad os prøve på markeringerne.
Det tænkte jeg på i dag.
Jeg skal aldrig møde Sara eller disse karakterer igen.
Det var en trist erkendelse.
Jeg har nok ikke villet indse mange af de erkendelser.
En gang om dagen tænker jeg: "Åh gud!"
Så sidste dag bliver utrolig trist.
Stil dig der, når du hører dem komme.
Sig din første replik på vej derhen. Ikke derovre.
INSTRUKTØR
-Når Vincent kigger op, går I. -Ja.
-Han giver jer signalet. -Ja.
Hun er ikke rigtig med i de første to afsnit.
Det var skuffende i starten,
fordi jeg vil være mest muligt med i denne sæson.
Men nu er jeg så glad for det,
for det bygger virkelig op, til når Sara kommer tilbage.
Nationalprøverne er totalt udmattende.
August har fra sæson et været en af mine yndlingskarakterer.
Hvad er det?
Hvad vil der ske med August?
De siger ikke noget.
Skuespillerne skal på plads.
-Jeg er ikke med i skuddet, vel? -Nej.
Jeg ønsker, at han klarer sig godt og tager sig sammen.
Han burde tale med en psykolog. Det så jeg gerne.
-Jeg ved ikke, om jeg kan det her… -Kom nu.
Giv mig et kram.
Det skal nok gå.
-Ja. -Ja.
Lidt skuespil.
Scene 406, tavle 719, første take.
Skal jeg begynde på "action"? Nej.
Og action!
Så tæt på.
Edvin prøver at imponere, men bolden er helt i skoven.
Helt i skoven?
Ja?
-Hårfarvning! -Hvad?
-Hårfarvning! -Farve mit hår? Okay.
-Vil du farve dit hår? -Ja.
Okay, piger. Tak for en god kamp.
-Skønt med lidt tid væk fra ungerne. -Så skønt.
-Vi ses på søndag. -Ja, skat.
I må hygge jer.
-Kommer du til syklub? -Ja, selvfølgelig!
-Skønt. -Fint.
-Du godeste. -Kys.
Kan jeg efterlade min ketsjer her?
Ja, ingen bruger dem før i morgen.
Det var præcis sådan i 2008!
Hvordan var det for mig i Torekov i sommeren 06?
Ved du hvad? Det er forældet. 2008 er kun et par år siden.
Din kælling.
Hyg jer!
Foragtelig.
Fanden tage jer!
I er også elendige til padel.
-Hvad laver I? -Farver mit hår.
-Det kan jeg se, men hvorfor? -Han er blevet lidt for blond.
Hvad? Naturlig blond?
Jeg har altid farvet mit hår, Omar.
-Jaså. -Fra første sæson.
-Har du ikke set det? -Jeg har ikke tænkt over det. Er du blond?
-Ja. -Han havde faktisk…
Dine øjenbryn er ikke så blonde. De er mørke som dit hår.
Jeg farvede dem i en periode. Det er nok derfor.
Hvad? Det er for sygt.
-Der er meget, du ikke ved om mig. -Mange falske…
-Fede briller. -Tak.
Selv tak.
De er helt skæve. Jeg stjal dem fra Evelina.
Hvornår skal du på settet?
Først efter frokost. Ligesom dig.
Skal vi optage to scener i eftermiddag?
Ja.
-Hvorfor tror du, at jeg ved alt det her? -Det er to scener.
-Fordi du er skuespiller. -Er du ikke?
Sommetider.
Simon og Wilhelm taler om monarkiet.
Og om Simon er imod monarkiet,
og hvad Wilhelm mener, er godt ved monarkiet.
De har aldrig talt om noget så alvorligt før.
Scenen fremhæver forskellen mellem dem.
Virkelig.
Men på en eller anden måde forstår de hinanden.
Præcis. Det føler man igennem hele serien.
Kan de være sammen?
Vi læser ikke ord for ord, hvad der står i manuskriptet, fordi…
det kan lyde lidt opstyltet.
Så vi arbejder meget på at sige det,
som vi selv ville sige det.
Okay, skal vi prøve det? Læs op.
Du begynder med:
"Hej. Jeg føler, at…"
Vent, det er en anden scene…
Skal vi også optage den her?
Så vi har to scener i dag?
Jeg tænkte på den anden. Jeg har ikke indøvet den her.
-Men du kender den anden? -Prøv den anden.
Du svarede ikke på Vincents spørgsmål.
Er du imod monarkiet?
Jeg er ikke…
…"monarklist" eller noget…
-"Royalist." -Royalist.
-Er det der? -Ja.
Ja, jeg er ikke ligefrem royalist.
Vil du styrte mig?
-"Så du vil…" -Styrte mig.
"Støtte mig." Er det det, du siger?
-Det står der. -"Støtte"? Det husker jeg ikke.
-Ikke "støtte". -Styrte?
-Ja. -Ja.
-Jeg har glemt det næste. -"Jeg kan godt være vild med dig…"
Jeg kan godt være vild med dig og være imod systemet.
Jeg ved, hvad jeg skal sige nu. Men ikke, hvordan jeg skal sige det.
Men det er noget i stil med…
Men det behøver ikke at være én, der er født ind i det.
Nej? Fuck! Så kan jeg ikke huske, hvad der kommer.
"Forener folket"?
Det er rigtigt! Fuck.
"Forener folket"? Det lyder som Jan-Olof.
Jeg kan se, hvad det gør ved dig.
Min sidste replik.
Du svarede ikke Vincent.
Jeg er ikke rigtigt royalist.
Se, Rebecca.
Er mit hår ikke bredt? Ved du, hvad jeg mener?
-Det er mit også. -Ja.
-Det er firkantet. -Ja.
Meget bredt.
Mit hår føles bredt i dag.
Jeg kan ikke sige det anderledes.
Det er lidt…
sådan her.
Men det skal være sådan her.
-Hej, skat. -Skal vi gå i gang?
Ja tak.
-Lad os se. -Ja.
Er dit hår mørkere?
Det er farvet sådan.
-Ja. -Ja.
Ja. Og det er mig, der gør det hver gang.
Tavle 73, andet take.
-Nej! -Kom nu.
For satan.
For helvede!
Bliv der, hvor du hører til, prins!
-For helvede. -Dit jakkesæt!
Hovsa!
Cut!
Stå der og sig det. Så falder i om hinanden.
-Ikke i midten. -Nej.
Det er blikket mellem jer, der får jer til at kramme, ikke replikken.
Er du kommet videre?
Hvad tror du selv?
Jeg tror, at Omar og jeg er vokset i takt med Simon og Wilhelm.
Hvis man sammenligner, hvordan vi går til intime scener nu,
med i første sæson, er det to helt forskellige måder.
Den første gang var virkelig underlig. Vi kendte ikke hinanden så godt.
Vi havde lige mødt hinanden
og skulle træde ind i en verden, hvor vi var fortrolige med hinanden.
Vi var begge nervøse. Det var skræmmende og akavet.
Jeg fik næsten et adrenalinanfald, første gang vi stod der,
og vi skulle kysse for første gang.
Det var så underligt.
Men det blev nemmere og nemmere.
Sæson to var ret hård, fordi vi havde gjort det én gang.
Så gik der lang tid, og vi blev gode venner.
Og så skulle vi tilbage til at være intime
og måtte skabe den særlige kemi igen.
Og det var mærkeligt, for vi var gode venner.
Men i sæson tre føles det helt afslappet.
Noget særligt og unikt for mig i serien
er de øjeblikke, hvor de rører hinanden.
Den intimitet, de opbygger…
Da jeg så serien, følte jeg, at jeg selv forelskede mig.
-Ja. -Min mave vred sig.
Når de rørte hinanden, følte jeg…
-Eller den måde, de ser på hinanden. -Deres øjne.
Det gør det helt speciel.
Helt sikkert. Ja.
Ro på settet.
Nogle scener kræver mere koreografi end andre.
Kan vi begynde?
Og action!
Alt i den scene var koreograferet. Vi ved, hvor vi skal stoppe, hvilken væg.
Hvilket tøj vi skal tage af, hvordan vi går videre.
Den næste væg, stopper der. Går, åbner døren, går ind.
Den scene var virkelig svær.
Vi slog tænderne sammen en gang, sådan…
"Av, fuck." Og så fortsætter man bare.
Den scene var virkelig svær sammenlignet med en kyssescene,
hvor vi bare kysser. Så det afhænger meget af scenen.
-Blev I genkendt på gaden? -Ja!
-I New York? -Ja!
-Sært. -Det var så underligt.
-På Times Square. -Hvad?
Jeg finder lige et videoklip.
Det her…
Det var en af de få gange, hvor jeg virkelig kunne mærke,
at folk bogstaveligt talt gloede.
"Åh gud!"
Åh gud!
Pis.
Var det skræmmende eller bare sjovt?
Det var lidt ubehageligt. Men også…
Det var, som at blive kastet ind i en verden, jeg kun har set på afstand.
-Det føles som en feberdrøm. -Ja.
Jeg var så heldig, at Omar var med.
Jeg tror, han var glad for, at jeg var der.
Havde jeg været der alene, var jeg kollapset.
Hvor er det vildt, at det sker.
Og så i USA. Det var helt sygt.
Der stod 300 mennesker uden for Jimmy Fallon, og alle skreg.
De skreg vores navne, der var paparazzier og vagter.
"Hvad sker der?" Det var en skør oplevelse.
Et eksempel på, hvordan det var. Omar maler sine negle.
Det er så sjovt.
Det er så sygt sjovt!
Okay, fokusér.
Alle mine idoler har siddet i den sofa, så det var helt surrealistisk.
Og da vi tog derfra,
var der otte livvagter, der førte os gennem et menneskehav.
Det var også…
Selvfølgelig var det sjovt,
men også skræmmende.
Men jeg fattede ikke, hvad der foregik, før…
-Før du så billeder af det? -Ja.
Der er en sjov… Her er den. Det er skørt.
Sådan ser jeg ud, da jeg går derfra.
-Jeg ser skrækslagen ud! -Men glad.
-Men… -Det er din første paparazzi…
Ja, det er det faktisk. Det er sjovt.
Jeg ved ikke, om folk indser det, men det er sjældent at møde en gruppe,
man kan have det så sjovt med. Alle klikkede fra sæson et.
Og vi anede ikke… Vi havde ikke været så meget igennem dengang.
Hvorfor er der så mange myg?
Vi har været her i tre år. Der har aldrig været så mange.
Det var ikke om sommeren.
Det er den vigtigste scene, vi skal indspille nu.
Den sidste scene i
hele serien.
Wille giver afkald på kronen og løber hen til Simon
og fortæller ham det.
-Simon er ikke problemet. -Nej. Det er rollen!
Det er rollen, systemet. Det har altid været sådan.
Nej, ikke "altid været sådan". Så handler det mere om systemet…
INSTRUKTØR
-Du har ret. -Det har altid været problemet.
Det har taget ham tre sæsoner at nå frem til den konklusion.
En total erkendelse af: "Jeg kommer ikke til at gøre det."
"Skjul jeres sønner, undgå udskyldstab."
"For her kommer pigerne fra naturvidenskab…"
Det er da lidt sjovt.
Men hvad med drengene?
Stille, optagelse!
Stilhed, tak!
Tavle 885. Okay.
Og action.
Det handler ikke om Simon, det er rollen.
Det har altid været den rolle, der er problemet.
-Måske er det okay, jeg vender mig væk? -Ja, vi kan se ham der.
Du tænker: "Og der er han. Selvfølgelig er det ham."
-Ja. -Alting falder på plads.
Det bliver en vanvittig slutning.
Hvad hvis jeg ikke vil?
Ikke i dag.
Jeg vil ikke gøre dig ked af det, mor. Det er det sidste, jeg vil.
Tak! Det var så fint!
Bravo!
Det ser godt ud.
Knæløft.
Rør jorden.
Start græsslåmaskinen.
Hiv…
Vi taler om, hvor længe der skal gå, efter vi har filmet Young Royals…
Åh!
Hvor længe skal vi vente, før vi indspiller noget sammen igen?
Skal vi spille fjender?
-Ja. -Eller ikke?
-Fjender. -Helt sikkert.
Fedt. Seerne vil tro, at alt går ad helvede til.
Spoiler!
-Har du ikke læst det? -Jo! Vi laver sjov.
Og cut! Nej.
Jeg kan ikke være i scenen. Den afslører, hvad der sker.
-For fanden! -Jo, kom nu…
Lad os se krammet.
Sådan.
Det er godt med en anden måde.
Nej, vent. Jeg skal kramme dig sådan her.
-Filmer vi det? -Ja, lad os.
Det er sidste gang, vi ser Wille og Simon kysse hinanden,
efter tre sæsoner med alle helvedes kvaler.
Når vi står på denne fantastiske allé, sommeren summer omkring os,
og vi ved alle, at dette er et af de sidste billeder,
bliver det meget kraftfuld.
Klar til optagelse!
Er du kommet videre?
Hvad tror du selv?
Fortsæt bare.
Kommer I?
Ja.
Tak!
Så smukt! Du er så god!
-Var det okay? -Stop så! Så godt…
Vi siger tak for i dag!
Tak for i dag!
Det var sindssygt.
Men…
Jeg er ægte ked af det.
Farvel!
Forsvind!
-Har De ingen kommentarer til emnet? -Nej.
-Ingen? -Jeg kender sgu ikke emnet.
Sir, vi har ledt efter Dem i et stykke tid.
-Nej, det her interview er slut. -Okay.
Akavet.
Det er ikke altid let.
Farvel, venner!
For fanden!
Pis!
Er du okay?
Stop! Det er mord!
Åh gud!
-Du løber tør for ammunition. -Ikke mig!
Velkommen tilbage til en ny dag på Young Royals.
SIDSTE OPTAGEDAG
De river alt ned nu.
Trist at se.
Det hele slutter faktisk.
-Tak! -Tak!
-Det føltes som en fin slutscene. -Ja.
De forelsker sig igen,
som de gjorde i første sæson, hvor de havde de der…
Dådyrøjne.
De tror ikke, at de ender sammen, men det gør vi.
Det er følelsen.
Det er den positive tone, vi slutter på.
Venskabet sejrer, og så:
"Nej, det er de fire, og nu går de."
Det er så fint. Sjovt.
Jeg skal ikke køre rigtigt.
Men jeg insisterede på, at jeg skulle være i bilen.
Jeg vil ikke sidde her alene, når vi runder af.
-Nej. -Sidde her og…
-Så jeg gemmer mig i bilen. -Jeg prøver at holde tårerne tilbage.
Vi skal optage det sidste, I kommer til at se i Young Royals
på skærmen og i serien.
Det allersidste. Det er det, vi skal nu.
Pas på hovedet.
Dask den ikke!
Der kom en mere. Pas på! Her er fyldt med hestebremser.
Det sidste skud.
-Er jeg ikke med i det første? -Nej.
-Hvor dejligt. -Så ved du det.
Farvel.
-Den kommer tilbage nu. -Ja.
Og action.
Tak. Fantastisk!
Fedt! Den er i kassen.
Vi har lige filmet
det allersidste skud i Young Royals.
Hvor vildt er det lige?
Vi skal færdiggøre løbescenen,
som vi filmede for en uge siden.
Men det er også Frida og Nikitas sidste scene.
Hej.
Hun har ikke kørekort,
så vores stand-in, Sara, kører i bilen.
-Jennifer! -Alias Jennifer.
Derefter filmer vi scenen på stranden.
Det er det sidste, vi gør.
Så er vi fri.
Skal jeg råbe undervejs? Og et sidste som før?
-Råb så mange gange, du vil. -Simon!
Stille, optagelse. Kamera!
Vi venter på sol, hvis nogen skulle undre sig.
Vi venter på sol.
Man siger farvel til karaktererne og alt omkring dem.
-Er du klar, Edvin? -Ja!
Men det er jeg også glad for,
for nu kan karaktererne leve deres egne liv.
Det behøver ikke være så dramatisk.
-Klar! -Og action!
Simon!
Men…
Det er trist. Det er virkelig trist.
Simon.
Jeg møder ikke Sara igen, og jeg elsker Sara.
Tak! Den er i kassen!
Mange tak!
Vi må løbe. De venter på os.
Så underligt. Det er så underligt.
I er fantastiske.
I er for fede!
Utrolige.
Se! Hvad er det?
En souvenir!
Jeg elsker dig.
Du er vidunderlig, ved du godt det?
Jeg synes, det er en smuk afslutning.
Vi forlader dem med værdighed.
Men det er også sørgeligt. Det er tre år, man har været sammen med nogen.
Det har betydet så meget.
At være den person,
jeg ved, ville have betydet så meget for mig som ung
med diagnosen og alt det.
At se en med den diagnose spille den rolle…
Nu er det slut,
og vi ved, det er sådan, vi forlader dem.
Det er enden.
Det er en ekstremt underlig følelse,
men også smukt.
Det føles som en dårlig film, at vi slutter her med det her.
Ja. Lidt smagløst, mener du?
Ja, totalt smagløst.
-Det er virkelig smukt. -Ja.
Man er trist og glad.
-Ja. -Ja.
-Blandede følelser. -Blandede følelser. Præcis.
Jeg frygter, hvad der sker, hvis jeg overgiver mig.
Jeg presser mig selv til at reagere på en bestemt måde, når det slutter.
-Det er ikke godt. Ikke godt. -Nej.
-Jeg er lidt rastløs. -Vi skal tilbage.
-Tilbage til arbejdet! -Ja, lad os.
Jeg bliver så trist nu. Det slog mig lige, at det snart slutter.
For fanden da.
Young Royals har ændret mit liv på en helt vanvittig måde.
Lad os gennemgå det igen.
Og så slutter eventyret endelig.
Hej. Kom her.
Det er din plads.
Jeg er ikke lige så sikker på, hvordan det bliver bagefter,
som da jeg hørte om det for første gang.
Da vidste jeg, hvor godt det kunne blive.
Jeg aner ikke, hvad der vil ske bagefter. Ingen anelse.
Det er sidste del af scenen.
-Prøver du at få mig til at græde igen? -Nej!
Jeg har lært, hvad der virker. En sidste dialog.
Hvem starter?
Måske er det lige meget? Måske os begge?
Det er fint, hvis du gør. Han kan gøre det bagefter.
Tre sæsoner er nok.
Det er et vindue af deres historie, hvor der sker så meget.
Vil du bare prøve at se, hvad der sker? Ja.
Han vil altid være der.
Han har ændret mit liv, og det har ændret mit liv.
Men jeg må slippe Wilhelm. Han vil altid være der.
Og action.
Hvordan kan det være slut mellem os?
Hvordan kan vi ikke kæmpe videre?
Wille…
Det er ikke slut for Wilhelm.
Han dør jo ikke, når serien stopper.
Deres liv fortsætter. Publikum ser det bare ikke.
Tak.
Det var fandeme godt. Det var sindssygt.
Sikke et take.
Fantastisk! I er utrolige.
Ser jeg smadret ud? Det er, fordi jeg er det.
Godt arbejde, alle sammen!
Vi er færdige med scenen. Vi er færdige med 647, denne sekvens.
Tak, alle sammen.
Vi skifter location til den afsluttende scene.
Her omkring snubler han første gang.
Kan vi gøre det på fem takes? Seks?
-Det tror jeg ikke. -To?
Måske. I begge retninger.
Så måske fire takes? Hvis vi er heldige, og alt går godt.
Ellers måske fem, seks?
Så er vi helt færdige.
Vi gør klar til skud! Alle på plads!
Parat. Stille, og vi kører!
Kamera!
Tavle 1151, første take.
Dage bag os, årene gået
De siger, tiden heler alle sår
Og action.
Jeg blev såret, jeg mistede mig selv
Jeg var fortabt, før jeg fandt hjem
Hvad vi havde, og hvem vi var
Jeg kan ikke glemme alt det gode, vi delte
Jeg kommer til at savne Young Royals rigtig meget.
Men nu skal de gøre deres ting og have lov til at være i fred med hinanden.
Vi blev sat på prøve, vi har kæmpet
-Vi er færdige! -Vi er færdige!
Men hvad vi var, vil vi aldrig glemme
I sidste ende kan vi skilles
Noget, jeg vil huske alle mine dage
Hvad vi havde, og hvem vi var
Jeg kan ikke glemme alt det gode, vi delte
Hvis du spørger, hvad der forblev
Hillerska vil altid bestå
Du er fantastisk!
Tak, fordi I så med, og tak for al kærligheden.
Gennem årene.
-Vi ses. -Vi elsker dig.
Hav det godt.
Jeg vil sige noget, ellers fortryder jeg. Det var tre utrolige måneder.
I er dejlige, og jeg elsker jer.
Og dig… Jeg er så glad
for at dele det med dig og arbejde med dig.
Jeg har ikke kun nydt det på et kunstnerisk og kreativt plan,
men jeg har også fået en god ven, der har støttet mig gennem dette kaos.
Og det er jeg så taknemmelig for!
Tekster af: Hani Abildskov Abu-Khalil r har støttet mig gennem dette kaos.