- [MC] Senyores i senyors, esteu preparats per a un gran espectacle?
Downloaded from YTS.MX
- [Públic] Sí!
- [MC] Benvingut a l'escenari Zane Lamprey!
(música alegre) (públic animant)
Official YIFY movies site: YTS.MX
- Gràcies!
Gràcies.
D'acord.
(el públic animant)
Vull donar les gràcies a Golden Road Brewing
per tenir-nos aquí aquesta nit.
(el públic animant)
Aquest és el meu espectacle standup número 238 en una cerveseria
i així només tenia sentit
per fer l'especial aquesta nit en una cerveseria,
així que de nou, gràcies per tenir-nos aquí.
(el públic animant)
La meva feina és beure, gràcies.
(Zane, el públic rient)
Tot va començar amb un espectacle anomenat "Tres fulls".
on vaig viatjar pel món fent mostres
les libations del món,
i quan vaig començar a ser reconegut per aquell espectacle,
va ser estrany per a mi.
Encara és estrany.
Encara és estrany sortir allà i fer alguna cosa ximple
i després que la gent digui que ho agraeix.
M'encanta, però mai m'hi acostumo.
Com quan vaig estar una vegada a Sud-àfrica,
acabàvem de rodar un episodi a Ciutat del Cap
i estic a l'aeroport, agafarem un vol
anar a Namíbia, Àfrica, per rodar-hi un episodi
i aquesta parella de grans s'acosta a mi i em diu:
"Perdoneu, us importa si fem una foto?"
I vaig dir: "No, no m'importa.
Sou molt macos."
Com, agafo el seu telèfon i li dono la volta
i fes un munt de fotos i són com,
"Perdoneu, per què ets a la nostra foto?"
(El públic riu)
Faig un programa anomenat "Tres fulls", una cosa molt important.
Està al Canal 911.
(El públic riu)
I vaig pensar que volies, saps què, només reunir-te.
Realment no importa, aquí està.
Crec que ho gaudiràs, supera-ho.
I se'n van.
I llavors aquesta parella més jove s'acosta i diu:
"T'importa si fem una foto?"
I vaig dir: "No, no m'importa , només uneix-te".
Diuen: "No, volem una foto amb tu.
Ens encanta 'Tres fulls'".
Vaig dir: "Déu meu, és clar.
Però abans, has d'anar a dir
aquests vells no estic boig".
(El públic riu)
Estan com: "Quina gent gran?"
Jo dic: "No ho sé.
Només comença a parlar de mi a la gent gran.
Torna en uns 20 minuts".
I ara tinc un veí que com mai no ho va saber
Vaig estar a la televisió fins fa poc.
El va trobar en línia i es diu Doug
i no m'agrada i
(El públic riu)
ell no beu i no m'importa.
Mira, no cal que beguis per ser el meu amic.
És només el fet que
jutja altres persones per beure.
I si sóc sincer,
la seva dona és una mica maca quan beu.
I així, mira, vaig recórrer a treure les escombraries
com a mitjanit només per evitar aquest tipus.
I fa unes setmanes,
Estic traient les escombraries i ell és allà.
Ell diu: "Hola, Zane".
Jo dic: "Hola, Doug.
He de començar a fer això a la 1:00 AM".
Va dir: "Home, he vist el teu programa de televisió.
Segur que beus molt." (riu)
(El públic riu)
Gràcies, Doug.
Ell diu: "Tinc una pregunta per a tu.
Quantes copes creus que has begut al llarg de la teva vida?"
No ho sé, home.
D'acord, fem les matemàtiques, anem a esbrinar-ho.
Dues copes al dia, set dies a la setmana, 365 dies a l'any,
els últims 29 anys, són unes 20.000 copes.
Ell diu: "Oh, Déu meu.
(El públic riu)
Zane, saps si has gastat una mitjana?
de 5 dòlars en una beguda, que us heu gastat 100.000 dòlars
sobre les begudes al llarg de la teva vida.
Saps què pots comprar per 100.000 dòlars?"
Jo dic: "Sí, Doug, 20.000 copes.
Acabem de fer les matemàtiques.
Això és increïble".
(El públic riu) (El públic anima)
És una gran inversió.
La meva casa és més gran que la teva, Doug.
No sé ni què dir-te.
(El públic riu)
I la meva dona pot mantenir les mans per ella mateixa, així que, bé,
què estàs rebent?
- [Públic] Uf!
- Fot Doug. - Fot la massa, senyor,
i aquest és el punt.
Aquest és el punt que estic intentant fer.
Ei, Doug?
Sí.
Al meu espectacle d'aquesta nit, algú et volia follar.
(El públic riu)
Dóna'm el seu número.
(El públic riu)
Abans de fer "Tres fulls", era membre del repartiment
d'un espectacle anomenat "Control de danys".
I "Damage Control" va ser un spin-off de l'espectacle "Punk'd"
i vosaltres sabeu què era "Punk'd".
"Punk'd" era un programa de càmera oculta sobre celebritats
en llocs públics.
I "Damage Control" va ser un espectacle de càmera oculta
sobre persones habituals a casa seva,
concretament nois en edat universitària.
I us explicaré com va funcionar l'espectacle.
La casa estava equipada amb unes 30 càmeres ocultes.
Els pares hi estaven involucrats.
Trucaven al seu fill a la universitat i li deien:
"Ei, l'escalfador d'aigua calenta va explotar.
Hem d'anar a la tia Nancy aquest cap de setmana.
Has de tornar a casa, quedar-te a casa,
no surtis de casa, no tinguis amics".
El nen torna a casa, els pares s'enlairen.
Què és el primer que fa el nen?
Sí, exactament, es masturba.
(El públic riu)
Almenys això és el que va passar
en massa dels episodis que vam rodar.
(El públic riu)
Un nen que camina per casa fent-ho.
Ni tan sols sabia que podies fer això, és impressionant.
Multitasca.
Un altre nen va entrar a la cuina
i després va obrir la nevera.
Això és el que el va fer anar, li encanta el menjar, li encanta.
Concretament una síndria que va treure,
va fer un forat i (xiula) sí.
Estic amb vosaltres. Jo estava com, què?
Amic, ni tan sols el vas posar al microones durant 30 segons
per fer-ho tot agradable i càlid.
(El públic riu)
Ara, tingueu en compte que tot això està passant,
hi ha 30 càmeres amagades dins de la casa,
tot funcionant per cable fins a la casa del veí del costat
que la xarxa havia llogat
i convertit en una sala de control on hi ha 30 monitors
i un equip de persones,
Bé, no veient els monitors, suposo que en aquest moment.
(El públic riu)
Miraré quan parin els sorolls estranys.
Oh Déu meu.
I quan s'acabava, hi anava.
Vaig ser el primer noi de l' escena, vaig ser el lampista.
Truquen a la porta, els nens...
Senyor, per què és divertit?
(El públic riu)
Puc plomar.
I així truco a la porta, el nen ve a la porta,
joves sempre agradables,
però vaig fer més cops de mà que encaixades de mans
Crec que probablement per raons òbvies.
(El públic riu)
Així que em mostrarien on era l'escalfador d'aigua calenta,
sempre al soterrani.
Baixo allà i em deixen sol.
I així truco a un altre lampista amic meu,
ve amb una caixa de cervesa.
Ell m'ajuda, ho desmuntem.
No sabem què estem fent,
així que anomenem uns quants amics més lampistes nostres.
Es presenten cadascun amb una caixa de cervesa.
Som allà baix, desmuntem tot.
Tenim gana, sí, així que demanem pizza
de tres pizzeries diferents,
convidar els repartidors a quedar-se, cosa que fan.
Comencem a jugar al pòquer, passant-ho molt bé,
convidar a algunes strippers, alguns pallassos.
El grup Mini Kiss, que és Mini Kiss.
I al final de la nit hi ha 35 persones
a la casa inclòs un cavaller amb una armadura brillant
renunciant al voltant d'una espasa.
(El públic riu)
I va ser llavors quan els pares van irrompre a la porta d'entrada
i diuen: "Timmy, què està passant aquí?"
Ell diu: "Déu meu, mare, no, no sóc jo.
Són els amics del lampista.
No vaig sortir de casa.
No són els meus amics, no he sortit de casa”.
I diuen: "No et preocupis, no et preocupis.
Estàs en un programa nou anomenat "Control de danys".
És un espectacle de càmera oculta".
I el nen diu: "Què?"
(El públic riu)
(el públic aplaudint)
(El públic riu)
"On són les càmeres, mare?"
"Oh, amor, s'han acabat tot , hi ha 30 càmeres
per tota la casa, però no et preocupis, no et preocupis.
En realitat no estàs en problemes".
El nen diu: "No, en realitat estic en problemes".
(El públic riu)
Així que aquest programa no es va recollir durant una altra temporada.
Això és estrany.
Així que torno a incorporar-me a les files
d'actors a l'atur a Hollywood, i és el meu aniversari
i uns amics vénen a buscar-me,
porta'm fora pel meu aniversari.
Anem a aquest bar de Hollywood, comencem a prendre unes copes,
i George Clooney entra per la porta
i crec que és el més xulo.
I tinc una mica de coratge líquid a les venes
així que vaig a parlar amb ell.
Vaig dir: "Senyor Clooney, només volia donar-li la mà.
Crec que ets increïble, m'encanta el teu treball.
No sé què fer, ho sento molt".
I li vaig donar la mà, em vaig girar per marxar,
però no em deixarà la mà.
Vaig dir: "Què està passant?"
Ell diu: "Ei home, calma't.
Com et dius?"
I vaig dir: "Zane".
Va dir: "Ah, Zane, és un nom memorable.
Què fas?"
Jo dic: "Oh, sóc actor i còmic".
Ell diu: "Com et va?"
Vaig dir: "Va molt bé.
Probablement aniria millor si la gent
va deixar de fotut les síndries.
(El públic riu)
Però no crec que estiguis parlant d'això".
Ell diu: "No".
Ell diu: "Bé, saps quin home?
T'has de fer càrrec de la teva carrera.
L'única persona que s'interposa en el camí de l'èxit sou vosaltres".
I vaig dir: "Wow, això és increïble.
Com, per què ets tan simpàtic?"
I diu: "Hi ha una raó per això.
I la raó és que no ho he aconseguit
en la meva carrera fins als 33 anys.
Quan tenia 33 anys, vaig rebre el programa "ER", la meva vida,
la meva carrera va emprendre una trajectòria diferent.
Si hagués tingut aquest èxit als 20 anys,
Probablement hauria pensat que em mereixia aquest èxit.
Ara sé que ningú es mereix l'èxit que tinc,
així que estic content per cada oportunitat que tinc".
I vaig dir: "Wow, això és increïble, gràcies".
I ell diu: "Quants anys tens?"
Vaig dir: "33, aquest és el meu 33è aniversari aquesta nit".
Ell diu: "Saps què? Aquest és el teu any".
I aquest és l'any que vaig rebre l'espectacle "Tres fulls".
(el públic aplaudint) (el públic aplaudint)
Tot cert.
Així que me'n vaig, rodo l'episodi pilot,
Jo rodo la primera temporada, torno
i vaig a aquesta festa de casa a Beverly Hills
i entro i George Clooney és allà,
i em vaig acostar a ell, li vaig dir:
"Senyor Clooney, no sé si recorda haver-me conegut
fa aproximadament un any, però em vas dir
per fer-me càrrec de la meva carrera i ho vaig fer i vaig tenir el meu propi espectacle
i només volia donar-vos les gràcies".
Ell diu: "Ei home, estic parlant amb una noia ara mateix
i t'has d'anar a la merda, amic, quin és el teu problema?
(El públic riu)
Petita merda".
Vaig dir: "Quin imbècil és aquest tipus".
(El públic riu)
No, era increïble, era increïble.
Ell diu: "Sí, home, et recordo, et recordo.
Vaig veure aquest centelleig als teus ulls.
Estic orgullós de tu, Gary".
(El públic riu)
Per tant, probablement va significar una mica més per a mi
del que li va fer a ell.
(El públic riu)
- [Públic] Uf!
- Va començar amb un pilot,
i vosaltres sabeu què és un pilot.
És una prova, és una prova de la premissa de l'espectacle
i l'amfitrió de l'espectacle per veure si aquestes coses es combinen
per fer alguna cosa sorprenent.
Ara, aquest va ser el pilot de "Tres fulls"
que estic parlant i s'estava disparant
per una productora molt petita
amb seu a Seattle, Washington,
i no tenien ... - Uf!
- Benvinguts, i no tenien pressupost
per rodar aquest pilot internacional de begudes
fora del país, així que em van portar a Seattle
per filmar-lo allà a la comunitat local polonesa en un lloc
anomenat Dom Polski, que significa casa polonesa,
que era com una casa normal
però amb més polonesos borratxos.
(El públic riu)
I hi vaig i m'havien disposat que m'assegués
i parla amb aquest noi, aquest polonès
que sabia molt sobre el vodka polonès,
però el noi no va aparèixer
i els productors es posen una mica nerviosos.
I vaig dir: "Ei, deixa'm anar a seure
i només parla amb la gent".
I estaven molt emocionats de parlar dels seus costums
i les seves tradicions
i durant tres hores ens ho vam passar molt bé
i al final ho sabíem
que aquest era un pilot que anava a recollir.
Vam ser positius.
I Mike, el director, em mira
i diu: "Hola, estem bé, això és un embolcall".
I vaig dir: "Va ser fantàstic".
I just en aquell moment, el tipus que se suposava
ser-hi abans apareix tres hores tard
perquè havia estat bevent tot el temps.
(El públic riu)
I entra per la porta principal, és com,
"Ei, on és el bevent?
Porto les begudes, comencem la festa".
I vaig dir: "Ei home, estem bé.
Vam disparar durant tres hores, com si estiguéssim tot a punt".
És com, (riu) "Seieu a la merda".
(El públic riu)
Així que em vaig asseure.
I el noi es va acostar a la taula,
una d'aquestes grans jaquetes d'esquí inflades,
ja saps el tipus que portes a Walmart per robar coses
si visqués a Temecula.
(El públic riu)
(el públic animant)
Ei, riu tot el que vulguis, tenen la millor metanfetamina.
Comença a treure ampolles d'alcohol sense marcar
fora de la seva jaqueta d'esquí,
ampolles plenes embolicades amb cinta de pintor blava
que tenia com a escriptura polonesa.
Els va posar tots sobre la taula, sis ampolles,
dos gots avall, aboca els seus dos cops.
(Zane parlant en polonès)
Així que el vam beure i després vam beure el següent,
i el següent, va ser horrible.
Era com la trementina.
Li va anomenar vodka de banyera.
(El públic riu)
I si tu, mira, si en saps alguna cosa
el procés de destil·lació, llavors coneixeràs aquella banyera
no forma part d'aquest procés.
(El públic riu)
No entenc ni de què parlava.
Vam beure cada cop al final que vam ser martellejats
i ara Mike, el director,
és com: "D'acord, ara ja has acabat".
I el noi em mira, em diu: "Ei, tinc una idea.
Has de venir a la meva cabana".
Què?
(El públic riu)
Ara mateix?
Ell diu: "No, noi, no estiguis boig. Nadal.
(El públic riu)
Vindràs a la meva cabana per Nadal".
Vaig dir: "D'acord".
Nadal, normalment una època de l'any
Passo amb amics i familiars,
no el dia que faig pijames amb homes estranys
Em vaig conèixer a casa polonesa,
però això és només una regla que sempre he tingut.
(El públic riu)
Ell diu: "No, noi. Ei, no, para. Molt segur.
Et prometo molt, molt segur.
Corro la muntanya.
Sóc el responsable de la muntanya, sóc la patrulla d'esquí".
I vaig dir: "D'acord, però ho has d'entendre
que la seguretat a la muntanya no era la cosa
això m'està allunyant d'aquestes vacances
que estàs planejant per a nosaltres dos.
Ets més o menys tu".
(El públic riu)
Ell diu: "Bé, no accepto un no per respostes".
I vaig dir: "Doncs, sí.
Fem-ho".
Ara, en aquell moment, porto un micròfon sense fil
enganxat sota la meva camisa i Mike, el director,
està al darrere escoltant amb els auriculars.
Així que vaig dir: "Hola Mike, sigues un espectacle molt divertit,
però probablement ho passaria molt difícil
per fer aquest espectacle si m'assassinaven
a la cabana d'aquest puta".
(El públic riu)
Necessito que portis el cotxe.
Estic fent una carrera per això.
I Mike, em mira, assenteix
i ell fresc, casualment surt de l'habitació
i un minut després vaig dir: "Ei home, tornaré de seguida.
Només faré servir el lavabo".
Ell diu: "Ei, bona idea, vindré amb tu".
(El públic riu)
O podríem estalviar algunes activitats per a la cabina, oi?
Ssh.
(El públic riu)
Boop.
Em vaig girar i vaig sortir d'allà.
Tan bon punt em desapareixo de la vista, sprint mort cap a l'aparcament.
Surto, obro les portes d'entrada, surto,
esperant que Mike estigués assegut allà
accelerant el motor del seu cotxe
com si acabés d'acabar un robatori bancari,
però no, Mike està aparcat al seu cotxe a la cantonada
de l'aparcament, cotxe apagat, llums apagats,
només seure enviant missatges de text a algú, ja ho saps,
com, però va ser fa una estona , així que va ser com
888-774-226-224-467.
Joves, escolteu.
Com aquest és el nostre equivalent a anar pujant cap a l'escola
a la neu en ambdós sentits.
Ho vam fer, ho vam fer, ho vam fer.
(el públic animant)
Enviàvem lletres a la gent amb números.
No recordo ni com funcionava.
Pujo al cotxe, Mike l'encén,
encén els fars, fa marxa enrere.
Quan els fars s'acosten,
revela que la patrulla d'esquí està allà bloquejant-nos el camí
fora de l'aparcament.
I Mike condueix el cotxe fins al noi
i ell diu: "Què faig?"
I vaig dir: "Atropella'l".
(El públic riu)
Quines opcions hi ha aquí?
I el noi ve
i m'obre la porta, se'n va,
"Tu promets, vas prometre que vindries per Nadal".
Jo dic: "Sí, és clar que ho prometo,
anàvem a fer- te regals ara mateix,
però estàs arruïnant la sorpresa".
Començo a buscar el pedal de l'accelerador, el vaig trobar,
va trepitjar el gas, vaig sortir d'allà,
així que de totes maneres, el Nadal va ser bonic.
(El públic riu)
(el públic animant)
I després, i després vaig tenir l'espectacle.
He de sortir i rodar "Tres fulls".
Si heu vist algun dels espectacles que he fet
i una escena és com enganxada a la teva ment,
Estic segur que no és per on estàvem bevent,
o fins i tot el que estàvem bevent,
és amb qui estàvem bevent.
Això és el que va fer increïble l'espectacle
i això és el que fa que aquest espectacle sigui increïble, sou vosaltres,
així que moltes gràcies per ser aquí.
(el públic animant)
T'agraeixo.
- [Membre del públic] Ens veiem per Nadal.
- Quan estava a Bèlgica,
Vaig anar a aquest bar anomenat Delirium Cafe,
i el cambrer només, va demanar com 10 cerveses de Bèlgica
i estem bevent, és increïble,
ens ho estem passant molt bé i vaig fer eructes,
i ell va així, i jo estava com,
"Què? Què estàs fent?"
I diu: "Oh, bé, tens un bon eruc
així que vaig així, això és a Bèlgica, vol dir un bon eruc".
I vaig dir: "Això és la cosa més maca que he vist mai".
(El públic riu)
(el públic aplaudint) (el públic aplaudint)
Llavors què? Llavors què passa?
Ell diu: "Bé, ara feu això
i després l'últim membre del teu grup
ha de comprar una cervesa per a tothom".
Jo dic: "Això és increïble".
Vam prendre part de la seva cultura
i ho va afegir a la cultura del nostre espectacle.
I cada vegada que descobrim alguna cosa nova,
ho afegiríem al nostre espectacle.
I estàvem a Sant Martí,
l'illa caribenya de Sant Martí.
(el públic aplaudint)
Gent rica, i...
(El públic riu)
I Sant Martí és una illa molt petita,
dividit en el costat holandès i el costat francès.
Anem cap al costat francès
i anem a aquest bar de rom a la platja, és quan fa fosc,
i van posar una taula a la sorra
per nosaltres amb quatre cadires.
Em vaig asseure amb els tres propietaris
i vam beure tots aquests còctels de rom increïbles
i tots aquests breus i en algun moment vaig fer eructes
i no hi vaig pensar res
i tots van anar així i vaig ser l'últim a fer-ho,
així que al mateix temps em van colpejar a la cara
(El públic riu)
tan fort que em van fer caure de la cadira a la sorra
i estic mirant les estrelles pensant,
"M'agrada més la versió belga d'aquest joc".
(El públic riu)
- [Públic] Uf!
(Zane eructant)
- [Membre del públic] Sí.
- D'acord.
(el públic animant)
Senyor, no cal disculpar-se.
No has fet res malament.
Tu només has estat l' última persona que ho ha fet.
- Jo estava.
- Tens dues opcions.
(El públic riu)
Opció A.
- Em mostraré.
- No, tu no.
D'acord, ara tenim tres opcions.
(El públic riu)
La primera opció, compreu una cervesa per a tothom aquí.
(el públic animant)
L'opció B és una mica com,
"Ei home, m'ho estic passant bé".
I seguim amb l'espectacle.
- Opció C, em mostraré.
(El públic riu)
- Opció C.
T'ho faré saber,
una vegada va passar a Mobile, Alabama.
(El públic riu)
Algú de Mobile és aquí.
(El públic riu)
La majoria de les persones que viuen a Mobile mai no abandonen Mobile,
cosa estranya perquè la majoria de les seves cases
tenen rodes sobre ells.
(El públic riu)
Un ho va fer, ell ho va fer, sí.
(el públic aplaudint) (el públic aplaudint)
Per tant, aquest noi, acaba de fer 21 anys, estava a l'espectacle
i se li va presentar A o B,
i va triar A, va anar al bar, va tirar la seva targeta de crèdit
i vaig comprar una cervesa per a tothom.
(el públic aplaudint) (el públic aplaudint)
I li va costar 450 dòlars.
I la gent va quedar molt impressionada per ell
i em va sentir malament per ell,
al final de la nit, tothom va donar diners a aquest nen
i va marxar amb 800 dòlars.
(El públic riu) (El públic aplaudeix)
Ara, la qüestió és, senyor, si abans era aquest nen.
Abans eres una mica temerari, però ara estàs a salvo,
i la manera com em mires em fa sentir
Continuaré amb el meu espectacle.
(El públic riu)
Quan estava a Tequila, estava a Tequila, Mèxic.
Estem bevent tequila
i hi havia aquest noi a la cantonada
i era com mirar-nos
i no sabia què estava intentant fer.
Feia una mica de por.
En algun moment s'acosta a nosaltres, ens diu: "Jo, amic".
Ell diu: "De què tracta el teu programa, home?
Creus que ara pots beure tothom?"
Vaig dir: "No".
Ell diu: "Aposto que et puc beure, amic".
Jo dic: "D'acord".
Ell diu: "Aposto que puc beure una pinta
de tequila més ràpid que tu".
I vaig dir: "Tu primer".
(El públic riu)
I ho va fer.
Ho va fer.
Va tornar amb una pinta de tequila, va beure tot,
i diu "Que paso".
I després va anar i es va desmaiar al terra del bany.
(El públic riu)
Quan estava a Gal·les, vaig anar a Gal·les
i tenen un dels pubs crawl més antics del món
anomenat Mumbles Mile.
I vam anar-hi per fer aquest pub crawl per a "Tres fulls"
i estem a mig camí
i veig aquesta dona gran parada al carrer
en aquest vestit tan colorit, sostenint una galleda,
recaptar diners per a la caritat
i tothom l'està evitant.
Van al seu voltant i jo dic: "Això és tan dolent".
Així que agafo 20 dòlars i els poso a la seva galleda.
I si mai heu estat a Gal·les,
són molt difícils d'entendre.
Ella era com...
(Zane imitant el plor de la balena)
(El públic riu)
(Zane imitant l'aigua que brolla de l'espiral de la balena)
I vaig amunt i li poso 20 dòlars a la seva galleda
i ella diu: "D'acord, ja".
I ella entra a agafar-me la polla.
(El públic riu)
Per això la gent la evitava.
Però va passar tan ràpid,
No vaig tenir temps de moure els peus.
Acabo de treure el meu negoci del camí.
Com si s'hagués apropat i com si jo hagués tornat
i després ella va continuar entrant.
Cada vegada que ella entrava, jo anava a un lloc diferent,
ja saps, com si jo només m'agradaria: "Què?
Vaja, no, pare.
Quin és el teu? Senyora!"
Jo era com una d'aquestes joguines,
empenyes el fons i s'esmicolen
i després es van deixar anar així.
(El públic riu)
I aleshores en algun moment vaig marxar.
I arribo a Kyoto, Japó, i estic en un bar de sake
i hi ha un grup de nois que es fan ruïnes al costat de la nostra taula
i finalment van trobar el camí cap a la nostra taula
i un dels nois, conec aquest aspecte,
era un agafador d'entrecuix.
(El públic riu)
I s'acosta a mi i ve corrent
i va anar a buscar-ho.
I vaig dir "No" i em vaig girar,
no, no m'enamoraré d'això.
I aleshores ell només, s'allunya i torna a pujar.
Jo dic: "No, eh-uh, hey company, deixa-ho".
I llavors, Déu meu, va desaparèixer.
No sé on és.
I només va aparèixer a la cantonada de l'habitació
i va començar a caminar cap a mi.
Estic com, no puc viure la meva vida amb por.
(El públic riu)
He de fer front a aquesta situació ara mateix
i em vaig arriscar, i quan estava a uns sis peus de mi,
Vaig posar les mans als malucs i vaig dir:
"Germà, quan l'agafes , no el deixes anar".
(El públic riu)
I va dir: "No!"
I vaig dir: "Tinc algú per conèixer.
Ella és a Gal·les".
(El públic riu)
I estava pensant com,
quina és la conversa que tindrien
tenir si s'ajunten?
Perquè diria: "Hola".
I ella seria com...
(Zane imitant el plor de la balena)
(Zane imitant l'aigua que brolla de l'espiral de la balena)
(El públic riu) (El públic aplaudeix)
Oh, sou increïbles.
(el públic animant)
D'acord, hem demostrat que bec molt,
per tant, tinc moltes ressaques,
però quan estava a Champagne, França, em van dir:
"Oh, pots beure tant com vulguis.
El xampany no et donarà ressaca".
- [Públic] Uf!
- I vaig dir: "Això és una merda".
Saps què vull dir?
Com els vam rescatar de la Segona Guerra Mundial
i va assaltar les platges de Normandia.
Bé, nosaltres no ho vam fer, però ja ho saps.
I després ens van prometre que ens mentirien
i no porteu mai desodorant i ho estan fent.
No, ho estan fent.
No ho sé.
Aquests són acudits.
Si hi ha algú aquí de França,
tu fas olor i la gent ho sap, està bé.
(El públic riu)
Està bé.
Però vaig començar a pensar- hi com, ei, saps què,
Mai he begut xampany.
L'he tingut als casaments, l'he tingut a la nit de Cap d'Any,
però sempre ho he barrejat,
ja ho saps amb trets i cervesa i marihuana,
així que mai vaig saber d'on venia la ressaca
així que vaig dir: "Fem- ho, provem-ho".
I així li vaig dir al nostre productor:
va ser la productora només els primers quatre episodis,
i bé, per raons que entendràs d'aquí a una mica,
per tant, per als propòsits de la història,
La diré Tiffany,
perquè així la van anomenar els seus pares,
i bé, fot-la, i així vaig dir:
"Tiffany, pots organitzar- ho perquè l'últim bar al qual anem,
Puc seure i beure molt xampany
amb algú per veure si tenim una ressaca".
Ella diu: "Fet".
Anem a l'últim lloc
a aquest lloc anomenat Cafe Dupele,
que era un bonic bar de xampany
al bell mig de la regió de Champagne.
I entrem per la porta d'entrada i la dona
que beuré xampany amb stands
i s'acosta a nosaltres i és llavors quan suposo
que està embarassada d'uns 8 mesos i mig.
I vaig dir: "Oh, ho sento.
Vaig a beure molt de xampany amb algú
a veure si tenim ressaca,
però òbviament vam creuar les nostres línies
perquè, ja saps, no podem, evidentment no podem,
tu i jo no podem fer-ho a causa de la teva condició".
I ella em diu: "El meu estat?"
(El públic riu)
Vaig dir: "Déu meu, espero que estiguis embarassada".
(El públic riu)
I ella diu: "Oh, és clar que estic embarassada.
Sóc gran com casa, però ho veig.
Escolta, això no és Amèrica, això és França.
No és gran cosa, puc beure tant com vulgui.
No és cap problema".
Vaig dir: "Bé, sí, però aquest programa s'emet a Amèrica,
i també ciència”.
(El públic riu) (El públic aplaudint)
Ella s'asseu, va insistir , així que ens asseiem
i bevem una copa de xampany i parlem cinc minuts
i això va ser tot, es va aixecar per marxar,
presumiblement per anar a donar a llum.
(El públic riu)
I em vaig girar cap a Jean Francois,
qui és el propietari del Cafe Dupele
i vaig dir: "Jean Francois, ni tan sols vam gravar això
i encara hem de seure i parlar amb algú
per presentar la teva bonica barra de xampany.
Hem de parlar amb algú que parli anglès
i qui sap de xampany".
Ell és com: "Oh.
Perdoneu, però això és,
Veig que estàs en una situació difícil
perquè ja ho saps, m'estic trencant el cervell ara mateix
pensar en algú altre que parla anglès
i no sé que conec ningú més
que parla anglès".
(El públic riu)
Això és anglès.
Tu ho fas.
Només seure, prendrem una copa de xampany.
Ell diu: "Jo, no puc fer això. Ah, estàs boig.
La gent no m'entén.
El meu accent és molt, molt fort,
i a més sovint confonc les meves preposicions
i moltes de les meves expressions estan molt obsoletes".
Estàs discutint amb mi en anglès?
(El públic riu)
Per què no em pots parlar en anglès?
Què està passant? seure.
Així que està bé.
S'asseu i vaig demanar tres ampolles de xampany,
una ampolla de la casa Champagne, Champagne Dupele,
una ampolla de moet,
que he après és com es pronuncia,
i una ampolla de cristall de 450 dòlars
perquè la productora ho pagava.
(el públic animant)
I comencem a beure.
Bé, estic bevent.
El cas és que ell no ho era, i jo estava com,
"Mira, no cal que t'emborratxes.
Ho tinc cobert, però només formeu part d'aquesta experiència".
Però ell no ho faria.
Estava tan nerviós per beure i parlar anglès
i així vaig decidir que faríem un joc de beure.
Aquesta és la millor manera de fer-ho possible.
I el joc de beure més fàcil que se m'ocorre era els quarts.
Així que vaig trobar un got, no vaig trobar un quart,
era França.
(riu) Aquí mateix, troba un quarter a França.
Tenen monedes, en realitat no és gaire gran.
(El públic riu)
I així vaig dir: "Tot el que fas és alinear el got de chupito
i agafes la moneda, la tires a la taula,
va al got i me'l beuré".
Ell diu: "Oh, això és molt fàcil".
Jo dic: "Sí, vaig triar el joc més fàcil que podia".
Així que ho alinea.
Ding, se'n va.
Està bé, de vegades calen uns quants intents.
Ding, torna-ho a provar.
Ding.
Ding, ding, 29 vegades seguides, va fallar.
Li vaig dir que és normal.
No ho és.
Els francesos no són coneguts per la seva destresa atlètica,
siguem sincers.
Però a la 30a vegada, finalment ho fa, boom.
És com un blau sagrat.
Que significa blau sagrat.
No sé per què ho diuen.
I bego el que ara és una copa de xampany tèbia.
Déu meu, ara em toca.
Agafo el got de cop, rebo la moneda, l'alineo i jo,
Vaig anar a la universitat.
(El públic riu)
Una escola pública.
(El públic riu) (El públic anima)
Durant 5 anys i mig
(El públic riu) (El públic anima)
a causa dels jocs de beure.
Així que l'alineo, el reboto , entra directament.
Ell diu: "Oh, què faig?"
Jo dic: "Has de beure el xampany".
Ell diu: "Tot això?"
Jo dic: "Sí, tot.
Aquest és el joc que estem jugant".
Ell diu: "No podria beure xampany al meu país.
Això és un crim".
Així que tot això passa, al fons de la sala,
Tiffany i Mike estan veient com es desenvolupa
i la Tiffany es treu els auriculars
i els llença a la falda d'en Mike i s'acosta cap a nosaltres
i Mike l'agafa i li diu: "Què fas?"
Ella diu: "Vaig a dir-ho a John Francis
no necessita beure el xampany".
I en Mike va dir: "Per què?"
Ella diu: "Perquè no és del que tracta l'espectacle".
I en Mike va dir: "d'això tracta l'espectacle".
(El públic riu)
No us heu presentat aquesta nit amb l'esperança d'aprendre
fets interessants sobre el tequila, no.
La meva feina és fer-vos riure
i oblidar-se una estona de la merda de la vida.
Si has après alguna cosa d'algun dels espectacles
que he fet, és un error, demano disculpes.
(El públic riu)
La major part d'aquella merda que vam inventar, sí.
(el públic aplaudint)
I em va passar una ressaca.
(El públic riu)
He trobat que hi ha una correlació directa
entre la gravetat de la ressaca
i la quantitat d'alcohol que vaig prendre la nit anterior.
No és científic, però estic al seu costat.
Mentre rodava "Tres fulls",
estàvem gravant un episodi a la ciutat de Nova York,
i després de rodar l' espectacle, estava en aquest bar
i Mark Cuban hi era, el multimilionari Mark Cuban,
i em va dir que "Tres fulls"
era un dels seus programes preferits
i desitja que tingués "Tres fulls" a la seva xarxa.
En aquell moment tenia una xarxa anomenada HDNet.
I així quan la xarxa que "Tres fulls" estava activada
va sortir de l'aire, vaig trucar a Mark Cuban i li vaig dir:
"Ei, fem una versió domèstica de "Tres fulls".
El rodarem només als EUA.
L'anomenarem "Beure fàcil".
Ell diu: "Estic dins".
(el públic animant)
I vaig ser com,
"Oh, tenia una presentació de PowerPoint preparada.
Bé, anem a fer-ho".
I vam rodar 60 episodis per tot el país
i un episodi que em feia molta il·lusió rodar
estava a Savannah, Geòrgia.
Qui ha estat a Savannah, Geòrgia?
(el públic animant)
Qui ha estat a Nova Orleans?
(el públic animant)
Sí.
Savannah, Geòrgia és una de les ciutats més antigues del país
i és com Nova Orleans però amb menys caca al carrer.
I vam treure les nostres furgonetes de producció
fins a l'hotel on ens allotgem.
Ara, ens allotgem en aquest hotel durant quatre nits.
També estem rodant en aquest hotel per a l'última escena
que estem rodant per "Drinking Made Easy".
Així que vam agafar les furgonetes fins a l'hotel,
comencem a posar tot el nostre equipatge a una pila
al mig del vestíbul,
tots els nostres casos, tot el nostre equipament,
i el gerent ve a nosaltres,
ell és com: "Què estàs fent?"
És com: "Oh, només estem fent un munt
i després ens revisarem i ho posarem tot".
Ell diu: "No, no, no, home, uh-uh, deixa-ho tot.
Posa-ho tot.
Faré que l'aparcador de cotxes estacioni els teus vehicles.
Faré que els botons portin tot el teu equipatge,
totes les targetes clau de la teva habitació.
Us portaré a tots al bar.
Sembla que podríeu utilitzar la beguda".
Així que ens agrada deixar l'equipatge.
- [Públic] Uf!
- Segueix aquest noi, tots amuntegats a l'ascensor.
Va prémer R i les portes es tanquen,
puja fins a dalt fins a la barra del terrat
anomenat Rock on the Roof.
I les portes s'obren i és un cel bonic taronja profund.
És estiu, fa calor, és humit.
A un costat de l'hotel, tens el riu Savannah
amb totes les barques passant.
I a l'altre costat, tens Old Town Savannah.
Ell diu: "Sí, això és tot".
Jo dic: "Això és, va, això és bonic".
Ell diu: "Sí, home, aquí és on treballo.
Aquí és on visc.
Oh, deixa'm donar-los una copa.
Ei, deixeu-me que aquests nois facin una ronda de SoCo,
algunes fotos Southern Comfort per a ells.
Ah, i tens gotes de llimona,
què passa amb el vodka i la llimona,
el sucre a la vora.
Ah, i llavors ens podem portar
alguns d'ells tiradors d'ostres de tequila amb..."
Com, podem caminar per un segon?
(El públic riu)
Heu estat aquí durant 15 segons.
Has ordenat tres rondes de trets.
No sé vosaltres, nois
però m'agrada pensar en els trets com com la super carretera
a aquesta petita ciutat de penediment i hi arribarem,
hi arribarem en un segon.
- [Públic] Uf! (el públic aplaudint)
I vam beure amb aquest noi de la posta de sol
fins que el bar va tancar a les dues de la matinada.
A les dues de la matinada, baixem a l'habitació de l'hotel.
Ara la meva dona, Mel, és productora del programa.
Molta gent coneix la meva dona, Mel.
Ella rescata els animals.
Ella ha produït els nostres espectacles.
(el públic animant)
Mel, crec, perquè tots vam beure la mateixa quantitat de cops,
però Mel pesa menys que la resta, no ho sé,
Només estic intentant justificar com d'borratxo estava la meva dona.
(El públic riu)
Perquè entrem a l'habitació i ella ho fa
què és o kung fu o parkour, no estic segur.
Ella salta al llit
i després gira a l'aire,
aterra a les meves espatlles i després no cau
perquè s'agafa pel meu cabell.
I llavors crida "Pollastre!"
(El públic riu)
I aleshores, en Tad, el tipus del so, sent això:
salta sobre Josh, les espatlles del tipus de càmera,
i llavors en Tad i en Mel comencen a lluitar entre ells.
Pollastre, normalment un joc que fan els nens
a les piscines a l'estiu durant el dia,
no adults borratxos a l'habitació d'un hotel
a les dues de la matinada.
Ara, el meu amic Steve McKenna, és un idiota.
La sent jugar al pollastre.
Comença a córrer per l'habitació.
Comença a córrer per l'habitació com un pollastre.
(El públic riu) (El públic anima)
Saltant de llit en llit
i aleshores xoca contra un llum i el tomba.
Recullo, el cèntim cau a terra,
i aleshores (imitant trucar) hi ha un cop a la porta.
I vaig a obrir la porta amb la meva dona a les espatlles.
(El públic riu)
I jo dic: "Sí".
I va ser el gerent.
Ell diu: "Ei, voleu més trets?"
(El públic riu) (El públic anima)
I sostenia una safata que contenia tants cops
com la safata aguantarà i vam beure
fins a les cinc de la matinada, les cinc de la matinada.
La qual cosa no hauria estat tan gran
excepte pel fet que vam tenir un rodatge
a les vuit del matí.
Així que vaig posar el meu despertador a les 7:30.
Sona l'alarma, em desperto , estic estirat a terra
del dormitori amb la meva roba.
Tinc la sensació d'haver estat atropellat per un tren.
La meva dona, es va desmaiar a sobre de les cobertes del llit.
Tad, l'home del so es va desmaiar
embolicat al voltant del vàter nu.
(El públic riu)
Mai vaig tenir aquesta història completa.
I just en aquest moment, Steve McKenna irromp a l'habitació.
Ell diu: "Ei, tinc bollos i cafè.
Fa un dia preciós al centre de Savannah.
Avui passem un gran dia.
És divertit, és bonic allà fora".
Jo dic: "Amic, no eres un puto pollastre?
com fa tres hores?
(El públic riu)
Què és aquesta bruixeria?"
Li vaig dir a la meva dona: "Cara, has de trucar
i cancel·lar aquest primer rodatge".
Ella diu: "Zane, no cancel·laré una sessió de cops
perquè hem begut massa".
(El públic riu) (El públic anima)
Tingueu en compte que som un espectacle de copes.
Com si sabéssim qui som.
La nostra primera hora de trucada sol ser el migdia,
però anem a un lloc d'esmorzar molt popular
a Savannah, Geòrgia, que obre a les nou,
així que hem de ser-hi a les vuit per tirar
abans que hi arribin tots els turistes.
Anàvem al restaurant de Paula Deen
per rodar amb el seu fill, el xef Bobby Deen.
I si no saps qui és Bobby Deen, és com el...
és com el menys racista de la família Deen i,
(El públic riu)
sí, no, era genial.
Va aparèixer amb la cara normal.
(El públic riu)
I ens presentem una mica tard
i Bobby arribava a la mateixa hora.
Faré el xef Bobby, em sap greu que arribem tard.
Vam beure fins a les cinc de la matinada, vam tenir ressaca,
de fet hem intentat cancel·lar.
Ell diu: "Jo també".
(El públic riu)
És com: "Però no teniu ressaca.
El que teniu s'anomena grip de Savannah.
Per sort per a tu, tenim una cura per a això.
Es diu julep de menta, entra dins".
(El públic riu)
I vam entrar a dins i vam prendre tres juleps de menta
i teníem raó com la pluja.
I aquesta és la moral de la història,
és que si no deixes de beure,
no tindràs ressaca.
Això és tot.
(el públic aplaudint) (el públic aplaudint)
Moriràs,
però no d'una ressaca.
D'acord, diguem que demà és un dia laboral.
És un dia d'escola.
Teniu una ressaca.
Què faràs?
Què faràs per combatre la teva ressaca?
Sí.
- Magnesi.
- Magnesi?
- No. - Ella diu que no.
Només estàs dient que no.
La coneixes?
Oh, m'agradaria que no ho fes, això seria encara millor.
Espera, estàs dient que no faries això?
o ella no ho faria?
Ella no faria això.
Sí, no, no seràs com,
"Oh Déu meu, aquesta és la pitjor ressaca.
Algú em va posar magnesi!"
(El públic riu)
Vaig a dir merda.
És això el que estàs dient, merda?
Què farà ella?
- Estic dient merda perquè he estat amb ella
quan tenim ressaca.
- [Zane] D'acord, i què fa?
- Continua bevent.
- Oh, segueix bevent, ja està.
Gràcies. Bé, qui més?
Qui més en té un?
Sí, si demà tens ressaca , què faràs?
- Cocaïna.
- [Públic] Oh! (El públic riu)
- Què fas si tens ressaca?
- Whisky.
- Whisky, així com el pèl del gos.
No sé si vull viure en un món on la cura
perquè beure massa tequila és beure més tequila.
(El públic riu)
Què fas?
- Sóc CPA.
- Un CPA, oh, et necessitem per a l'abril, així que està bé.
(El públic riu) (El públic aplaudeix)
(el públic animant)
I només en fa dues setmanes, així que estàs bé.
Pots estar borratxo.
Què faràs?
(Membre del públic murmurant)
Què coi acaba de passar?
(El públic riu)
Estàs gaudint de la teva visita des de Gal·les?
Què carai?
Sí, allà mateix.
- Burrito d'esmorzar.
- Ja saps, això podria ajudar,
una mica de cocaïna d'aquell noi.
(El públic riu)
Això et despertarà.
I magnesi.
(el públic aplaudint)
Per cert, fa 10 anys que fa cocaïna
i diuen: "És magnesi".
(El públic riu)
(el públic animant)
Acabo de bufar una mica de magnesi, Zane,
i tinc energia.
Sí, en tens un.
Què faràs si demà tens ressaca?
- Posa una pel·lícula.
- Perquè sóc professor.
(el públic aplaudint) (el públic aplaudint)
- I el gat ha sortit de la bossa.
(El públic riu)
Amor, què has fet avui a l'escola?
Ah, hem vist una pel·lícula.
Si la Heather torna a beure, merda.
Dóna'm el seu número, vull anar de festa amb ella.
(El públic riu)
Sí, si us plau.
- Un bol calent de sopa com menudo o posole.
- Quin or posole.
(el públic animant)
Això és tot. La gent diu que pots suar una ressaca.
Quan estava a Mèxic, vaig tenir una cosa que es deia Torta ahogada,
entrepà borratxo, i és aquest entrepà normal
en aquest bol de salsa picant picant.
Tu m'has trepitjat tot i jo em vaig menjar l'entrepà sencer.
És la primera vegada que he hagut de córrer al bany
per fer un número cinc.
(El públic riu)
Li deien el cinco,
(El públic riu)
que és on ho vaig fer.
Quan estava a Tailàndia,
Vaig tenir una cosa que es deia fideus borratxos
per desfer-me de la ressaca.
Però mira, no hi ha alcohol.
És només un plat de fideus molt picant.
Ho aconsegueixes d'un venedor ambulant
i aquest noi, i fa 40 anys que ho fa.
I vam esperar a la cua i ho vam aconseguir i va ser increïble.
Va ser una bona manera d'alleujar els símptomes de la ressaca
i una manera fantàstica d' aconseguir la disenteria amebiana
(El públic riu)
l'endemà en el vol de 12 hores a la República Txeca.
- [Públic] Oh.
- Sí.
Em va colpejar cap a l'hora dues d'aquest vol.
Vaig anar al bany entre set i 38 vegades.
Sí, ho vaig fer, i tenia un seient a la finestra.
- [Públic] Oh.
- Sí, sempre estic com, seure i ser com,
Oh, com si hagués de tornar-hi.
(Zane imitant sorolls de pet)
Mmm...
No he de tornar-hi, m'asseuré.
(Zane imitant sorolls de pet)
Vaig a buscar seguretat, això no compta.
(Zane imitant sorolls de pet)
Només m'asseuré, això és horrible.
(El públic riu)
Va ser el pitjor vol de la meva vida.
I quan vam aterrar, els productors em van veure la cara,
són com, jo ​​estava tan flac, estava tan deshidratat.
Estan com si no et portem a l'hotel,
et portem a l'hospital.
I ho van fer, em van portar a l'hospital.
Em van ingressar a l'hospital
i va obtenir dues bosses IV d'aigua salina
i vitamines i antibiòtics.
Va haver de passar tota la nit a l'hospital.
L'endemà al matí em van recollir
i em va portar al bar.
(El públic riu)
Simplement segueix, segueix.
I després el remei de la ressaca a la República Txeca
era anar a un balneari que hi ha just al costat d'una fàbrica de cervesa.
I tenien una pipa que venia directament de la cerveseria,
directament des del dipòsit de cervesa fins a l'spa, una espiga,
la giren, omplen la tina amb cervesa calenta
i només llisques dins d'aquesta banyera.
Et submerges a la cervesa calenta i et porten
una cervesa freda per beure i va ser increïble.
Va ser una bona manera d' alleujar els vostres dolors i dolors
i una manera fantàstica d' obtenir una infecció per llevats
(El públic riu)
l'endemà quan vaig arribar a Venècia, Itàlia, així.
Però imagineu-vos com anar a aquesta antiga ciutat insular italiana
intentant trobar Monistat-7.
No va ser fàcil.
Monistato-7, no sé com l'anomenaven.
I llavors em vaig adonar quan vaig aterrar allà
que vaig deixar la meva mona en aquell bany de cervesa, ho vaig fer.
I el vaig tenir amb FedExed per a mi
i així el remei real de la ressaca a Venècia, Itàlia,
havia de retrobar-se amb el meu mico, Pleepleus.
(el públic animant)
- Qui apuntava als meus fruits secs.
Què et passa?
Bon tir.
I quan estava a Cincinnati, Ohio,
Vaig explicar aquesta història i aquest noi s'acosta a mi
després de l'espectacle, diu : "Amic, gran conjunt".
Jo dic: "Gràcies".
I va a fer un cop de mà.
Ell diu: "Amic, incircumcis".
Jo dic: "Què?
Espera, ni tan sols, de què estàs parlant?
En quin moment durant la meva sèrie vaig parlar d'això?"
Ell diu: "Sí, perquè el Monistat-7".
Jo dic: "Amic, no entenc el que dius".
Ell diu: "Sí, de vegades obtens formatge
sota la teva funda".
- [Públic] Oh.
- Jo dic: "Amic, acabes de prendre
Quines són dues paraules molt xules
(El públic riu)
i arruïnar-los per mi".
El formatge, m'encanta el formatge, el formatge és increïble.
Beina, això és el que portes una espasa, una beina.
Mm-mm.
Si us plau, no em diguis això mai més.
Vaig tenir moltes ressaques durant la pandèmia.
Com si begués molt.
No hi havia gaire a fer.
Llavors em vaig adonar
que sempre pots demanar menjar des del teu telèfon,
però durant la pandèmia, van canviar el sistema
que la persona només deixaria el menjar a la teva porta
i no calia parlar amb ningú.
(El públic riu)
És com els Jetson, et faries com, burrito, ding, què?
Ha passat un temps, però no us preocupeu per això.
Hamburguesa amb formatge, patates fregides, ding, wow, això és increïble.
Pizza, pastís. Així que em vaig engreixar, crec que està bastant clar
pel que fa al que està passant.
I en un moment donat em diu : "Ets pesat".
I així vaig sortir d'ella
(El públic riu)
i vaig anar directament al bany
i vaig pujar a l'escala i deia 218.
Això és cert, deia 218 lliures
i tots els nois d'aquí sap exactament què estava pensant.
218, podem fer 220.
Tenim això, tenim això.
Pastís, burrito, pizza, cervesa, fet, ding, ding, ding.
Ho vaig fer, vaig pujar fins a 221 lliures,
i ara estava com, ara l'he de perdre.
Hem establert el punt de referència força alt, ara l'hem de treure.
Així que començo a fer exercici i la meva dona em compra una pistola de massatge.
I la idea de la pistola de massatge
és que si feu servir una pistola de massatge,
li agradarà trencar l'àcid làctic
i redueix el temps de recuperació a la meitat.
I així que després d'un entrenament, estic una mica,
Estic fent això al meu braç i vaig dir, això se sent increïble,
però si tan bo al meu braç,
(El públic riu)
- [Membre de l'audiència] Déu meu.
- Probablement se sentiria increïble a les meves pilotes.
Però abans de dir-te què va passar,
Permeteu-me que us expliqui una mica l'evolució
i la tecnologia de la pistola de massatge
perquè fa anys només eren aquestes petites coses vibrants.
No van fer gaire cosa i van descobrir que necessites
per tenir alguna cosa semblant, penetra el múscul.
Així que la pistola de massatge moderna és com una vareta
amb una pilota al final dispara cap endavant i cap enrere
30 vegades per segon, (llavis emocionants) com si fos tan ràpid.
Així que quan toco aquesta cosa al meu testicle durant mig segon,
Vaig aconseguir donar-me un cop de puny a les pilotes 15 vegades.
(El públic riu)
Com un petit ratolí i una bossa de velocitat,
va passar tan ràpid, va ser com, i jo vaig dir, va!
I he fet panqueques com una estrella de mar
estirat al mig de la sala d'estar.
I la meva dona, entra corrent, diu: "Què està passant?"
Jo dic: "Bé, el que va passar va ser
(El públic riu)
Vaig ensopegar amb la pistola de massatge, estimat,
no pots deixar-ho allà,
la gent anirà en això.
Què et passa?"
Ella diu: "Déu meu, ho sento molt.
On són els teus pantalons?"
(El públic riu)
Durant la pandèmia, vaig beure coses bones.
No estava bevent per agradar impressionar a ningú,
així que tenia coses que m'agradaven.
Vaig començar a pensar en coses semblants que no m'agraden,
com alguns mals trets que he tingut.
Quina és la pitjor oportunitat que has tingut mai? Sí.
- Batedora de ciment.
- Batedora de ciment, aquesta és una bona per començar.
Una batedora de ciment és un cop de Baileys i suc de llimona.
Fas el tret, l'agafes a la boca fins que es congela
i després la mastegues i t'empasses.
-Eu. - Això és dolent.
Com et dius?
- Vince. -Vince,
quina és la pitjor oportunitat que has tingut mai?
- Malibu i-
- Atureu-vos allà mateix. Això està bé.
(El públic riu)
M'has agafat.
Malibu barrejat amb què?
- Turquia salvatge.
- Turquia salvatge
En saps el nom?
Error. - Va ser un error.
Error en un got, sí.
Què més, al bar.
- Una cosa que es diu malort.
- El Malort és un esperit molt herbaci, com el Fernet
o Jagermeister, inventat als anys 30 a Chicago
per un suec.
Ara està fet a Florida,
però Chicago l'ha adoptat com el seu esperit nacional.
Chicago, no és una nació, no els importa, no ho són,
és Chicago i, per tant, si vas a visitar algú a Chicago,
et faran fer una foto d'un Jeppson's Malort.
Això és tot.
Així que quan et vinguin a visitar aquí,
els has de fer el tret de la tenia de Huntington Beach.
I això és un cop de tequila
amb maionesa rallada,
fa un cuc blanc i tu ho fas.
I si són imbècils, remeneu-ho primer.
(El públic riu)
Què tal això? Alguna vegada has tingut un incendi de la prada mexicana?
Això és meitat Cholula, meitat tequila,
posar-ho al microones durant 30 segons.
- [Públic] Oh.
- L'autopista de peatge de Jersey. Alguna vegada has tingut això?
El Jersey Turnpike és el tir de l'estora de la barra.
És l'estora del bar que el cambrer
fa les begudes durant tota la nit
i després l'inclines i l'aboques
en un tret i fes-ho.
- [Públic] Oh.
- I després Buffalo Sweat.
Buffalo Sweat és el tir de drap de barra.
- [Públic] Oh.
(Zane xiulant)
Fastigós.
Un dels pitjors trets que he tingut mai és un escorpí.
I el vaig tenir a Milwaukee, Wisconsin,
en un bar anomenat Bad Genie.
I és un xut de rom
on hi van posar un escorpí mort dins
i després fas el tret, i el cambrer en va abocar un,
Ho vaig fer, en va abocar un altre, vaig fer això.
Va abocar-ne un tercer, jo ho vaig fer.
Progressivament van ser més fàcils.
I li vaig dir: "Quin són els trets més d'escorpí?
algú ho ha fet mai en una nit?"
I va dir quatre.
Així que en vaig fer 23.
(el públic animant)
Sí, bé, vaig fer 10 trets.
Vaig fer 23 escorpins.
Vaig anar posant més i més escorpins al got.
I al final va ser un got
amb cinc escorpins acabats de clavar-hi.
I vaig fer el tret i els vaig mastegar, em vaig empassar,
i era, no, era aspre, era aspre.
Probablement el que va ser més dur va ser l'endemà al matí
perquè el cos humà no està dissenyat
per digerir exoesquelets, saps a què vull dir?
Van sortir com un barril de micos
tots enganxats.
(El públic riu)
I després van topar a terra
i van fugir, com ei.
Has de fer-te càrrec de la teva vida.
Aquí anem, bona feina, company.
Però la pitjor opció que he tingut mai va ser el rom escurçó.
I us explicaré com ho fan.
Prenen una ampolla buida.
- [Públic] Vaja.
- I agafa una serp viva i posa-la dins de l'ampolla,
omple l'ampolla amb rom, tapeu-la, la serp mor.
És molt horrible, es caga els pantalons.
Bé nois, la serp no porta pantalons.
És això el que t'estàs penjant?
Què? Zane, has trobat una serp
amb pantalons i l'has matat!
(El públic riu)
Potser hauria anat a un lloc especial com l'església.
Sí, era una serp
que portava calentadors i una sivella de cinturó i un barret de copa
i un monòcle, que em pensava que probablement era el mon
la part més estranya de tot,
cobert de merda perquè va morir.
D'acord, així que s'ho prenen
i escriuen la data a l'ampolla
i agafen l'ampolla i la posen al darrere de la barra
on s'asseu durant un any sencer abans que el tornin a tocar.
I baixé a Belize
i treuen una d'aquestes ampolles de la part posterior del bar,
obre-lo, aboca'm un got i me'l vaig beure
i va ser horrible.
Sabia com una olor de serp morta.
(El públic riu)
I vaig dir als cambrers: "Per què ho fem?"
I ella diu: "Oh, és un afrodisíac".
I vaig dir: "Oh, els nois no necessiten afrodisíacs".
(El públic riu)
Com si t'acostes a un noi esperant a la parada d'autobús
i bufar-li l'orella (buf d'alè),
dirà: "Me'l foto , què necessito per follar?
Què és? Què? me'l fot. Què?"
I després una dona, quan no està d'humor,
ella no està d'humor.
I un rom tancat amb merda de serp flotant-hi,
no canviarà d' opinió, saps a què vull dir?
(El públic riu)
Ella és com: "Què?
Kevin, no, atura-ho. No, jo no.
No estic d'humor. No ho vull fer.
Què? Atureu-ho. Marxa't.
Què?
Què és això, Kevin?
Què és això, rom d'escurçó?
(El públic riu)
Ets entremaliat, carai."
Vaja. (rient)
(El públic riu)
Vaja, calor aquí dins.
(El públic riu)
(Zane rient)
Què porta, un plàtan?
Ni tan sols sé com fer això.
No ho sé.
- Sala Viper!
(el públic animant)
- Aquesta és l'ampolla de la qual vaig beure.
Aquesta és l'ampolla.
Podeu veure que hi ha una serp morta
i si mireu prou bé,
veuràs merda surant-hi.
I sembla que ens la beurem.
(públic animant) (música alegre)
- Salut, company.
(el públic animant)
- Gràcies. Gràcies.
(la música alegre continua)
(el públic animant)