Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
BASERET PÅ 27 NOCHES AF NATALIA ZITO
DETTE FIKTIVE VÆRK ER INSPIRERET AF VIRKELIGE BEGIVENHEDER.
De er sent på den.
Næsten ti minutter.
Idioter.
- Jeg går ud. - Slap af.
- Jeg er afslappet, Olga. - Det er bare bedre at vente her.
Der er de.
Jeg har den. Tak.
Godaften.
- Hej, Daniel. - Hvordan går det?
- Jeg er Myriam, damens datter.
Jeg er også hendes datter, Olga.
- Hvordan går operationen? - "Operation"?
Ja, proceduren. Hvad kaldes det?
Ved damen, hvad der vil ske?
Hun ved, I kommer.
Hun ved ikke, hvor hun skal hen.
Hun ved, I vil tage nogle prøver.
Det er for sent, ikke?
Hør her.
Hun skal ikke have det dårligt.
- Det skal jeg heller ikke. - Lad dem tale, Myri.
Hør, frue, hvis patienten gør modstand eller bliver aggressiv,
må vi tage foranstaltninger.
Hvilke foranstaltninger?
Vi kan bedøve hende.
Det er bedst ikke at træffe den beslutning foran hende.
Det er rigtigt. Vi aftaler normalt et kodeord.
Et signal,
der viser, når tiden er inde, og De er klar til at bedøve hende.
Et klap?
Det må ikke fange patientens opmærksomhed.
En gestus, et kodeord.
"Frakke."
"Frakke"?
Vi kunne sige: "Tag en frakke på."
Det er bedre at vælge noget kort.
"For dit eget bedste."
Kodeordet er: "For dit eget bedste."
- "For dit eget bedste"? - Ret forvirrende.
Foreslå noget andet.
Lad os bruge det.
- Ja? - Ja.
Okay.
Vi skal bede om en underskrift her.
Delia, hvordan går det?
Godt.
Med min mor.
Hvad kan jeg sige? Hun hænger ved.
Er hun vågen?
Ja, altid på dette tidspunkt.
Vil De lukke os ind?
Nå...
Vil du gå derind?
Kom nu.
Jeg går med dig.
- Har De pakket tasken? - Jeg henter den.
Jeg venter derude.
Jeg er klar.
- Hej. - Hej.
Okay. Skal vi?
Jeg har trykket.
Hvem er han?
Hvorfor alt det postyr?
Her er den.
- Vi kan ikke være der. - Jo, mor.
Nej. Kun op til 300 kilo.
Du må veje 80 kilo.
Deromkring.
- Hvad med dig? - Mor.
Vi er allerede på omkring 200 kilo.
I må tage trappen.
Ja.
- Frue? - I tager trappen.
- Hvor skal jeg hen? - Det ved du, mor. De skal tage prøver.
- Så sent? - Vi gør det for dit eget bedste!
- Er alt i orden? - Ja.
- Hvordan går det? - Det er ingenting.
- Er det mine øreringe? - Ja, du gav mig dem for længe siden.
Kan du huske, da du var barn og løj for mig,
og jeg hev dig i øret?
Mor, lad være! Det er for dit eget bedste!
- Hvad, din idiot? - Det er for dit eget bedste!
- Hvad siger du, din idiot? - Åbn døren!
- Slip mig! - Åbn døren!
Slip mig, mor!
Sig sandheden!
- Det gør ondt! - Sig sandheden!
Tag det roligt, frue.
Hvad laver du...? Av! Men...
Sådan. Langsomt. Færdig. Lad os sætte os.
Jeg forventede ikke det her.
Det bliver en mere afslappet tur.
- Hvad siger du, skat? - Det er okay.
Det er for dit eget bedste.
- For dit eget bedste. - Kom nu, sådan. Det er okay.
- Lad os gå. - Daniel, hvad sagde De til mine døtre?
Ikke noget, frue.
Sig til Delia, at koteletterne skal
i fryseren!
Så er vi her. Denne vej.
Bare lidt mere. Sådan. Langsomt.
- Langsomt. - Langsomt.
Sådan.
Hvad er det her? Hvor er vi?
De kan hvile Dem nu.
Jeg tilbringer ikke en eneste nat her.
27 NÆTTER
Godmorgen.
- Casares. - Hej.
Det er den nye assistent.
Han er eksperten, som er udnævnt til Hoffman-sagen.
Hoffman, det er rigtigt.
- Leandro Casares. - Alejandra Conde.
Så er I præsenteret. Hvad skal jeg gøre med eksperten?
Kaffe med sukker?
- Ja. - Nej, jeg gør det.
- Vil du have en? - Nej tak.
Hvad skal jeg, Alejandra?
- "Jeg sværger..." - Jeg sværger ham ind.
Accept af anklager. Og hvad så?
Jeg giver ham sagsmappen, når eksperten beder om den.
- Perfekt. - Ja.
Ja, faktisk ville jeg hellere have... Jeg tager først min kaffe.
Så gør jeg mig bekendt med den pågældende sag,
og så sammenligner jeg den med sagsmappen.
Hr. Bologna, Casares skal sværges ind i Hoffman-sagen.
- Derfor er jeg her. Alt vel? - Fint.
- Har du et øjeblik? - Ja.
- Dommer Bologna er... - Du må ikke trække det ud.
Du har rejseudgifter i en uge. Derefter betaler du selv.
- Det er nyt. - Ja. Jeg skal have rapporten om en uge.
- Det er svært. - Det er en typisk sindssygesag.
Højst to uger. Enten er hun skør eller ikke.
- Enten har hun en skrue løs eller ikke. - Ja.
Se.
Jeg vil gerne tildele dig flere ekspertrapporter. Men på det sidste...
Ja, jeg har bemærket, at heldet ikke har været med mig. Vel?
Du tager dig bare meget god tid.
En 83-årig kvinde, diagnosticeret med frontallapsdemens.
Døtrene hævder, den gamle dame festede uafbrudt
og tog elskere med tvivlsomme hensigter osv.
Og den gamle kvinde spildte familieformuen på lyssky investeringer,
indtil hun blev indlagt.
Efter 27 dage formåede hun at komme ud af klinikken,
og i hendes hus var der fest igen.
Døtrene er bekymrede for moren og ønsker hende genindlagt.
Det virker logisk.
Vi ville træde ind i et territorie...
Hvilket?
Nej, jeg vil hellere have min egen...
Ja ja, dit spørgeskema og alt det. Hun er 83.
Ja, vi kæmper mod uret.
Jeg er eksperten, der skal se Martha...
Martha. Øverste etage.
Tak.
- Værsgo. - Tak.
Goddag.
- Hej. - Hej.
Tag den her.
Beklager, fruen kan ikke møde Dem nu. Hun er ikke klar.
- Jeg kan vente på hende. - Ikke i dag.
Vær tålmodig.
Hun var isoleret mange nætter.
Det vil tage tid at komme sig.
- Du er advokat, ikke? - Nej.
Men du vil forhøre hende.
Nej, jeg vil interviewe hende. Jeg er ekspert.
- Klar. - Okay.
Hvis side er du på?
Jeg arbejder ikke for en side. Jeg blev sendt af retten og er upartisk.
Du er upartisk. Findes det?
Jeg prøver.
Bernardo Girves.
Leandro Casares.
Jeg følger Dem ud.
Ved du, hvem Martha Hoffman er?
Nej, jeg jo ikke journalist eller detektiv. Jeg er ekspert.
Jeg mødte Martha, da hun blev enke.
Hun dukkede op i galleriet, hvor jeg arbejdede.
Jeg tilbød hende nogle landskaber. Nogle almindelige malerier.
Hun kiggede på mig over brillerne: "Tror du, jeg er dum?"
Hun havde boet i Paris i 50'erne. I en mindre lejlighed end denne repos.
For at få mad gik hun over til André Gides ekskæreste.
Martha dansede fra morgen til aften.
Engang var hun til audition. Tre hundrede piger mødte op.
Kun to blev valgt på forhånd, Martha og en tysk pige.
Det tog dem en uge at vælge dem.
Men de tyske piger vinder altid, og det var ingen undtagelse.
- Ved du, hvem den tyske pige var? - Nej.
Pina Bausch.
Ved du ikke, hvem hun er?
- Det tror jeg ikke. - Her.
En vidunderlig danser.
Denne anekdote er normalt imponerende, men åbenbart ikke nu.
Martha var flad og allerede utrolig. Hun forstod sig på kunst.
- Pas på. - Hun var altid utrolig.
Gid jeg havde halvdelen af den gamle kvindes energi.
Hun blev gift med Hoffman, og de byggede et imperie.
Men inderst inde var Martha den samme danser.
Så blev hun enke, og hun blev genfødt, en reinkarnation af den boheme kvinde.
- Men stenrig. - Derfor blev hun tvangsindlagt.
De misunder den gamles frihed.
Hvad mener du?
Lige nu har jeg ingen mening.
Du må have en mening.
Nej. Ikke endnu.
Bare gå ind. Vi henter bilen. Vi ses udenfor.
Vent.
Beklager, selvom mor gav Dem den, er den min.
Daniel, tag den med ovenpå.
Ja, jeg er Leandro Casares.
Retten sendte mig angående Martha Hoffmans sag.
Hun må være Deres mor.
Undskyld, er De ekspert...?
Du gjorde det med vilje, Myriam. Det er lusket.
Tror du ikke, jeg har noget at lave, mor?
Du sender folk hjem til mig, når du ved, jeg ikke er aktiv.
Retten sendte ham. Jeg ved ikke, hvornår du er aktiv. Klokken er 11.
- Undskyld, jeg... - Er det ham, de tildelte mig?
Ja, Leandro Casares.
Kom tættere på skærmen.
- Okay. - Hvad synes De, Delia?
- Han ligner en præst. - Ja.
- Kom tilbage på mandag. - Ja.
En sexet præst.
- Casares, ikke? Har De et øjeblik? - Ja.
Siden hun forlod plejecentret, er hendes venner myldret ind.
- Jeg mødte en. - Girves. Han er styg.
Han har været ude efter mor i ti år.
Han fortalte nok vrangforestillingen om Pina Bausch.
- Talte han om det? - Ja.
Pina Bausch boede ikke i Paris i 50'erne. Slå det op på nettet. Det hele er der.
Ja. Men det er ikke det, jeg laver.
Det er et Patek Philippe fra 1937.
- Ved De, hvad det er? - Nej.
Budbringeren fra butikken om hjørnet fra min mors bygning havde det.
Hun havde givet ham det.
Spis.
Tak.
Det viser sig, fyren havde været i fængsel for bedrageri.
Han havde fortalt mor, at han var danser i en europæisk trup.
Jeg købte det tilbage for $500.
Uret. Jeg fik uret tilbage.
I de sidste par år begyndte mor at miste forståelsen for tingenes værdi.
Hvad kan jeg sige?
Vi så på mange muligheder, før vi valgte at få hende tvangsindlagt.
Hvad mener De med "valgte at få hende tvangsindlagt"?
Det er en beslutning, der burde tages af en professionel.
Præcis. Det er det, jeg mener.
Mor er meget intelligent.
Det var svært at acceptere, at hun faldt af på den.
Det er meget smertefuldt at acceptere det.
Hun kom ud af plejecentret,
men hun skal passes og beskyttes af os, der holder af hende.
Mor datede en, der var 35 år yngre end hun.
De ville giftes.
Endnu en snylter.
Plejecentret tog sig af hende. Vi var rolige.
En Dalí mangler i mors hus. Ved De, hvad en Dalí er?
Ja. Jeg ved, hvem Dalí er.
Godt, der mangler en Dalí.
Vurderet til et anseeligt beløb.
Kan De beskrive de tydeligste forandringer ved Deres mor for nylig?
Det er mere eller mindre det, jeg lige fortalte Dem, ikke?
Jo, selvfølgelig.
De har vel læst dr. Narvajas rapporter,
en af landets førende neuropsykiatere. Han fik hende tvangsindlagt.
- Hvad laver du? - Jeg arbejder.
Har du nogen planer?
Jeg skal arbejde.
Hvad er der?
Så sent ville det være godt at slappe af. Gå ud, gå i biografen.
Ja. Nej. En anden dag, far.
Er der et problem, jeg kan hjælpe med?
Nej, det kan du ikke. Jeg har en ret mærkelig sag.
Du løser den i morgen.
Nej. Vi går ud en anden dag, okay?
Det ville være godt for dig at gå ud nu og da.
Mens vi deler stedet, kunne vi skiftes.
Okay. Har du brug for...?
Jeg har en date.
Nå, okay.
Vil du have, at jeg går nu?
Ja.
Okay.
Er du her så sent?
Ja, jeg havde meget at se til.
Okay.
- Jeg tager min kaffe og går. - Okay.
- Har De brug for noget? - Nej. Ikke lige nu.
Jeg vil læse Martha Hoffmans sagsmappe.
Jeg har læst den.
- Har du? Scanningerne mangler. - Ja, de gør.
Ja.
Det er underligt.
Ja.
Vil De tale med neuropsykiateren, der fik hende tvangsindlagt?
Ja, der er ikke noget, der hedder neuropsykiater.
Dr. Narvaja ville være neurolog og psykiater samtidigt.
Ja.
Vil De spørge ham, hvorfor han tvangsindlagde hende?
Stå op, Martha. Klokken er 11.
Godmorgen.
Jeg burde ikke være her.
Narvaja har ordineret det her.
- Hvem? - Bare vær en god pige.
Ja. Jeg elsker piller.
Nu skal vi have mad, så du kan møde dine venner på afdelingen.
Hvad?
De andre patienter, du deler denne oplevelse med.
Og senere har vi valgfrie workshops.
Jeg vælger at lade være.
Er vi rebelske til morgen?
Jeg skal ringe.
Vil du tale med en af dine døtre?
Med mine kidnappere? Nej tak.
Jeg forstår det, søde.
Men dr. Narvaja gav ikke tilladelse til nogen form for kommunikation, okay?
Skal vi gøre os klar, Martita?
Hvorfor tiltaler du mig som et barn?
Undskyld. Jeg vidste ikke, jeg talte sådan til dig.
Den kulturelle forskel irriterer dem.
- Ja. - Ja.
- Fordi de har alt. - Har De brug for noget?
Gå tilbage på værelset, frue.
Martha.
Frue.
Goddag.
Frue.
Martha?
Frue?
Hey.
Undskyld.
Undskyld, Julio.
Kom så, Martha.
Tak for det varme selskab.
Jeg hedder Archi. Jeg hedder Ariel. Her kalder de mig Archi.
Vil du fortælle os, hvad der er sket med dig for nyligt?
- Det om spurven? - Igen?
- Det om spurven, ja. - Værsgo.
Det er en spurv, der... Der er en rede på vinduet,
og en spurv blev født.
Og så fjernede de reden.
- Og det kunne du ikke lide? - Nej.
- Du kan fortælle os mere senere, okay?
Hvem vil ellers præsentere sig for Martha? Isabel?
Det er mig. Jeg er 46 år.
Jeg blev 46 her. Jeg ankom for seks måneder siden.
Jeg er bipolar og havde angstanfald før, men jeg har det bedre nu.
Ja, Isa, meget bedre.
Men som vi altid siger, du er ikke kun bipolar.
Du er lærer, for eksempel.
Geografilærer for tredje og fjerde klasse.
Meget godt.
Julio?
Vil du fortælle, hvad der sker for dig?
Julio vil nogle gange tale, andre gange ikke.
- Julio hører stemmer. - Hvad siger de? Fortæl os det.
Han hører stemmer.
Rafa, kan vi sidde ned?
Lad ham være. Han snakker, når han har lyst.
Martha,
fortæl os om dig selv.
Jeg burde ikke være her. Jeg blev uretmæssigt indespærret.
Det er en logisk følelse, som om verden ikke forstår os.
Verden forstår mig fint.
Eller det gjorde den, indtil mine døtre fik mig spærret inde.
Jeg forstår.
Nej, De gør ej.
Okay. Vil du fortælle os mere? Hvorfor tror du, de fik dig indespærret?
De er bange for, at jeg bliver gift.
Meget godt.
Godt gået, Martha.
Tak, fordi du deler det og udtrykker dig. Du kan fortælle os mere senere.
- Hej. - Navn?
Leandro Casares.
Leandro...
...Casares.
Leandro Casares kommer ind.
Kom ind, Leandro Casares.
Tak.
Denne vej.
Sæt Dem ned. Fruen kommer straks.
Tak.
Er De ude på at indespærre mig på galeanstalten igen?
Nej, jeg er eksperten. Jeg kan ikke spærre nogen inde.
Tag jakken af.
Okay.
Har De aflytningsudstyr på?
Nej, det har jeg ikke.
Sig sandheden, så De ikke skal smide al tøjet.
Nej, hvis jeg ville optage samtalen, ville jeg spørge.
Huset bliver aflyttet.
Er det rigtigt?
Og alt, hvad vi siger her, kan blive brugt mod mig eller Dem.
Ja. Og hvem ville aflytte Deres hus?
Mine døtre.
De lader mig ikke gå ud. Jeg kan ikke få besøg.
Der er de vagter, der har slået lejr ude på trappeafsatsen.
Jeg må være meget farlig.
Lad os vurdere det, ikke?
Hvem holder De med?
Retten sendte mig ud for at lave en diagnostisk vurdering. Jeg er upartisk.
Hvis jeg tog Dem ind på mit værelse og gav Dem en mappe med penge,
hvor ville Deres upartiskhed så være?
Hvis De tilbød mig det, måtte jeg melde Dem til retten.
Men med de penge kunne De åbne eget detektivbureau.
Er De seriøs?
Jeg tror, De er lidenskabsløs.
Når De siger "lidenskabsløs", mener De så...?
Jeg foreslår, at vi klæder os af.
De blev nervøs. Tag ikke alt så bogstaveligt.
Lad os tage maskerne af. Lad os starte forfra.
Lad os tage 30 sekunder
til at trække vejret og slappe af i stilhed.
Okay, nu...
Der er ikke gået 30 sekunder.
Sådan. Vi er mere afslappede.
Lad os starte med spørgeskemaet.
Jeg er træt af forhør og psykiatriske spørgsmål.
Tal normalt til mig.
Jeg ved, det var svært i plejecentret. Hvordan vil De beskrive det?
Et andet spørgsmål?
Jeg ved det ikke. Hvad vil De tale om?
De er en spørgsmålsmaskine.
De er den eneste gæst, jeg må have, og det bliver vist ikke så sjovt.
Delia...
Jeg ved ikke, om det er passende...
På grund af mikro...
Unge mand, hæld teen op.
Nej, fra glastekanden. Den anden.
Skænk også te til Dem selv.
"I betragtning af omstændighederne vil De så hellere forsvinde og være død...?
De må ikke læse spørgsmålene på forhånd.
Jeg vil hellere være i live.
- Okay. - Og Dem?
Det ville jeg også. Jeg vil hellere være sådan her. I live.
- Hvad gør De for at holde Dem i live? - Undskyld? Jeg er ikke med.
Hvad laver De ellers i livet udover at opføre Dem som en ekspert?
Jeg har hobbyer. Jeg træner.
De træner ikke.
Sandt, men det burde jeg.
Har De patienter udover ekspertopgaverne?
- Nogle få. - Og kone og børn?
Nej.
En pige eller en fyr?
Pige. Jeg har ikke en nu, men...
Men det havde De?
Ja, det havde jeg.
Hvad skete der?
Vi gjorde det forbi.
Hun gjorde det forbi.
Ja, det gjorde hun.
Piner det Dem stadigvæk?
Nogle gange.
Knap den øverste knap op. De ligner en præst.
Okay.
- Sådan? - Ja.
Hvor længe er det siden, De har haft sex?
Det siger jeg ikke. Vi fortsætter med spørgsmålene.
Jeg vil vædde på, at jeg i min alder har haft sex mere for nyligt end De.
Sandsynligvis, ja.
Nogle af symptomerne er seksuel disinihibition,
upassende social adfærd, mangel på empati, dårlig dømmekraft,
kompulsiv adfærd, latter,
eller uforudsigelig gråd.
Lige nu selvdiagnosticerer I nok, ikke?
I tænker: "Men Narvaja, jeg har alle de symptomer."
Bare rolig.
Det er svært at genkende en patologi i denne adfærd,
som på en måde er så velkendt, ikke?
Jeg genkendte symptomerne hos min far.
Og derfor begyndte jeg at studere frontallapsdemens her på universitetet.
Jeg specialiserede mig i neuropsykiatri og tog min ph.d. på Milton Wynants.
Jeg prøver at gøre mit med mine studier for at belyse dette emne på globalt plan.
Giv et bifald for min mentor, den store Héctor Seregni.
Tak.
Tak, venner.
Tak.
Lys, tak.
Denne pen betyder meget for mig. Jeg brugte den hver dag på Wynants.
Med den her tog jeg mine første noter om Picks sygdom, frontallapsdemens.
Nu giver jeg dig den, din skøre gamle mand.
Tak.
Hun skal tilbage. Det er det bedste plejecenter for hende.
Men jeg gad vide, hvorfor Martha Hoffman blev isoleret under sit ophold.
De er interesseret udover den retsbestilte rapport.
Hun måtte isoleres. Folk udnyttede hendes sårbarhed.
De har nok bemærket, at fru Hoffman gav sine ejendele væk.
"Ejendele"?
Hendes penge.
Ødselhed er et af hovedsymptomerne på frontallapsdemens.
Så hvis Martha Hoffman ikke var rig,
skulle hun ikke tvangsindlægges?
Det havde været mindre vigtigt.
Det havde nok ikke været nødvendigt.
En desperat familie kontaktede mig.
Døtre, der frygtede at miste kontakten til deres mor,
hvis opførsel udsatte hende for farer.
Det har De nok bemærket.
Tvangsindlæggelsen var en akut foranstaltning
for at inddæmme en situation, der var løbet løbsk.
Det gav os tid til at studere hende nærmere.
Nu er hun udskrevet.
Uden ekspertrapporten og en kendelse, uden terapi eller behandling,
kan tiden være imod os.
Giv mig det.
Scanningerne, der understøtter Deres diagnose, var ikke i sagsmappen.
- Er de der ikke? - Nej.
Underligt.
Det bliver svært at finde dem nu, fordi jeg flytter kontor,
men måske om et par uger?
Om et par uger burde sagen være afsluttet, og tiden kan være imod os.
Jeg ser på det.
Leandro Casares. Jeg var her forleden.
Leandro Casares.
- Ekspert. - Casares.
Undskyld.
Har De hørt nogen tale til Dem, når der ikke er nogen i nærheden?
Nogle gange tror jeg, jeg hører Ernesto, min mand, snorke.
Men jeg ved godt, han ikke er her.
Hvad koster et kilo tomater?
Det spørgsmål er uretfærdigt. Jeg har ikke købt ind længe.
- Okay. Skidt med det. - Delia ved det.
Det er fint.
Hvis De spurgte mig om prisen på bøger,
eller hvilke film jeg har set for nylig,
kan jeg fortælle Dem om dem. Jeg husker plottet, det hele.
Bare rolig.
De tror, De kan kategorisere folk med spørgsmål og svar.
Og hvad mener De helt præcist med "De"?
Advokater, eksperter, psykiatere.
Ja.
Men jeg ved, De kan kigge ud over den notesbog. Prøv det.
Vi har alle vores metoder.
Jeg kan se Dem på en første date
hive notesbogen frem med spørgeskemaet.
Nej. Sådan er det ikke.
Sig mig, hvis De vil kysse en for første gang, hvad gør De så?
Forhører De hende for at vide, om De må kysse hende?
Nej, ikke i det tilfælde.
I det tilfælde bør De gøre det. De kan ende med at få en lussing.
- Okay. - De kan ikke danse, vel?
Nej, jeg kan ikke danse. Jeg har ikke mulighed for det.
- Jeg kan... - Jeg er heller ikke interesseret i det.
Jeg kan lære Dem det.
Måske en skønne dag.
En skønne dag er jeg død.
Tja...
Vi går videre. Jeg siger tre ord. De skal gentage dem, når jeg er færdig,
så jeg kan være sikker på, De hørte dem rigtigt.
Flaske, hammer, stok.
Det er tre falliske objekter.
Mens De noterer det interessante faktum, får jeg noget motion.
Jeg har på fornemmelsen, at De prøver på at forsinke vurderingen.
Kan det være sandt?
Ja.
Ja, De har måske ret.
Måske kan jeg lide at være suspenderet i dette øjeblik,
selvom det er med Dem.
At kunne være spærret inde i mit hus,
i mit eget hus og ikke på en galeanstalt.
Jeg har ting at lave. Jeg har projekter.
De er samler, ikke?
Det lader det til.
Har De mistet nogen af Deres ejendele?
De fortalte Dem om den Dalí, ikke?
Fortæl mig, hvad der skete med det værk.
- Måske tog en af vennerne det. - Mine venner stjæler ikke fra mig.
De stjal det nok ikke.
De kunne have hjulpet Dem med at få værket ud af huset
og sælge det bag Deres døtres ryg. De forvalter jo formuen.
Det er ikke en dårlig idé, men...
Men desværre ved jeg ikke, hvor det er.
Føler De, at De ikke kan styre Deres opførsel?
Eller at De gør noget og senere fortryder det?
Vær sød at ringe med klokken.
Ja. Nogle gange gør jeg ting, og jeg husker det ikke, men...
Men jeg fortryder det ikke.
Jeg gør, hvad jeg kan.
Hun burde ikke tage medicinen med alkohol.
Ja, jeg forstår det med mikrofonerne, men jeg hælder lidt vand op til Dem.
Hej.
- Er der ingen, der besøger dig? - Nej.
Er du sikker?
Undskyld?
Jeg hørte din historie. Jeg var også uretmæssigt indespærret.
Fortæl mig mere.
Her ved du aldrig, om nogen besøger dig eller ej.
De fortæller dig ikke alt.
Jeg forstår det ikke.
- Du ved sygeplejerskerne... - Ja.
De har mig under observation, fordi de ved, jeg har...
- Kom så, Pablo. - Ja, jeg kommer.
Jeg har oplysninger, der kan skade dem.
Hvilken slags oplysninger?
De har mig under fuld overvågning.
Hvem?
Det er sagen. De er agenter.
Efterretningsagenter.
Hvad laver I her?
Vi snakkede.
Ja, men gå ind på jeres værelser. Det her en mellemgang.
Vane, det er sent, det er nok.
Der er andre, der har brug for hvile. Det er nok.
- Vane, kom ned. - Er du danser?
Vane?
Måske.
- Vane... - Lad hende være.
Bland dig udenom, Martha. Vane...
Plager I os ikke om at udtrykke os? Lad hende være.
Hver for sig, okay?
Vane, tak. Det er nok. Vane.
Det er sent! Hey!
- En halv time? Hvordan virker det? - Men klokken seks...
- Hej. Undskyld. - Hej. Hvordan går det?
Jeg er Martha, Deres søns ven.
- En patient, en kollega. Jeg ved det ikke. - Ja. Det er okay.
Hun hedder Martha.
- Ja, det sagde hun. - Ja, hun hedder Martha Hoffman.
Jeg har brug for hjælp. Må jeg fortælle Dem om min sag?
Det er ikke det bedste tidspunkt, fordi ...
Jeg har kun kort tid til at tale med min søn.
- Men vi hører fra Dem en anden gang. - Martha.
Lad være med at forstyrre dem.
En anden dag, måske...
Tak.
Martha har makeup på.
Hun kommer denne vej.
Hej.
Jeg hedder Martha.
Ja, min far fortalte mig om Dem.
- Åh! Han vil ikke tale med mig. - Han har sine særheder.
Jeg vil bede Dem om noget.
De skal tage i et kulturcenter.
Det i det gamle olieforarbejdningsanlæg bag broerne.
Mine venner er der. Sig, jeg ikke må have kontakt udefra.
Kom nu, Martha. Lad os gå derover. Det er nok.
Lad os gå.
- Jeg hedder Martha Hoffman. - Nok, Martha.
Det er nok. Kom med mig.
Martha.
Vane, lad os ikke danse mere. Martha, har du brug for noget?
Bare tilkald mig, okay?
- Casares. - Jeg har allerede banket på.
Bland ikke tingene sammen!
- Jeg blander ikke noget sammen! - Undskyld.
Jeg ved ikke, om det er et godt tidspunkt.
- Jeg... - Er det Casares? Luk ham ind!
Undskyld.
De vil have, jeg underskriver alt muligt.
Her, læs den og fortæl mig, hvad De synes!
Er det et godt tidspunkt at gå på wc? Ellers venter jeg.
Med dette forslag er jeg vist ikke så tosset.
Jeg kunne gå ud nu, så længe jeg ikke bruger mine penge.
Det er ikke sandt, mor. Vi taler om at spilde dem.
Og hvem siger, hvad spild er?
Alle ville sige, at investering af så mange penge
i et kulturprojekt, som er et fupnummer... Det er at spilde dem.
Hvilket fupnummer?
Bygningen er blevet beslaglagt!
Staten fører retssag om grunden.
Frue, en af herrerne spørger, om han må gå på...
Ikke lige nu.
- Ja, undskyld. Jeg går... - Bliv, Casares!
Bliv, Cesares. Hun kan slet ikke forstå det.
Du kan ikke få mig til at forstå noget.
Det er sandt. Dine venner kan få dig til at forstå.
De har god smag, ligesom du har. Så de forstår det.
Derfor sendte jeg min datter til Paris for at læse der, hvor mormor foreslog.
Ikke der, jeg syntes. Jeg har dårlig smag.
- Det sagde jeg ikke. - Jo, du gjorde.
Måske. Du har ikke god smag.
Denne datter med den elendige smag har håndteret din økonomi i årevis,
så din tarotkortlæser, dine advokater og hele dit følge
får penge til tiden, mens du giver en Dalí til venner.
Hun har brug for sine lægevenner for at bevise, at jeg er skør
og retfærdiggøre og skjule det, du ikke vil indrømme.
Ved du hvorfor?
Jeg orker det ikke.
Fordi du har et lorteliv.
Fordi du har en lortemand, et lortejob og lortevenner.
Jeg er ikke en god afspejling, fordi jeg er omgivet af smukke ting.
Undskyld. Det er min far.
Heldigvis blev mit barnebarn bedre end du.
Så både din mor og din datter blev bedre, og det ved du godt.
Ved du, hvad det hedder?
At være uheldig.
Loven vil bevise, at du er syg.
Eller at du er en skide møgkælling!
Her, tag den.
Tag den, sagde jeg. Tag den!
Det er nok. De må hellere lade være.
- Har De brug for noget? - Nej.
Jeg ville høre, hvordan De har det. Går det godt?
Ja. Tak.
Flaske, hammer, stok.
Hvad?
Flaske, hammer, stok. Var det i den rækkefølge?
Ja, tænk ikke på spørgeskemaet nu.
Jeg kommer igen. Har De brug for noget?
Vær sød at lukke døren.
Nå, er du her?
De virkede fokuseret. Jeg ville ikke forstyrre.
Du kan bare sige "du".
Og når klokken er så mange, kan du tage hjem.
- Jeg har kaffe til Dem. - Tak.
Strømmen er gået i mit hus, så jeg vil hellere blive her lidt længere.
Hvad så? Vil du sove her?
Jeg vil ikke...
Nogle gange bliver jeg lidt længere.
Jeg ville tilbyde dig at bo hos mig, men I dag bor min far der...
Nej! Undskyld, Jeg ville ikke hentyde til noget.
Nej, men hvis du skulle få brug for det.
Nej. Tak.
Og hvad laver du, når du bliver her om natten?
Jeg gennemgår akter, sager, eller bare ingenting.
- Sover du? - Nej.
Nogle gange.
- Men hvis De vil blive her... - Nej da. Det er fint.
- På grund af Deres far. - Nej, min far... Vi skiftes.
Jeg går bare ud et stykke tid.
Undskyld, jeg siger det ligeud, men De bør aflevere rapporten snart.
- Du kan bare sige "du". - Okay.
Der er gået over en uge.
Ja. Du har ret. Det er sandt. Tak.
Jeg gennemgik Narvajas sagsmappe. Der står intet om Rothman.
Rothman?
Rothman var Marthas psykiater de sidste par år,
men hun var ikke den, der underskrev diagnosen.
Så hvis er den anden underskrift?
En anden psykiaters. Gloria Fusco.
Lad os ikke fortælle hende noget.
Klart.
Bare ti stille et par sekunder. Hun må ikke se, at du er nervøs.
Jeg siger ikke noget.
Hun må ikke føle sig presset. Lad os ikke skræmme hende.
Det er forstået.
Lad os holde her.
Denne vej.
- Tak for, De møder os, dr. Fusco. - Jeg sagde, jeg ikke kunne nu.
- Ja, vi har lidt travlt. - Med hvad?
Det handler om Deres certificering, som er en del af en sagsmappe. Ikke?
- Jo. - Jeg tror, der er en mulighed...
Undskyld. Martha Hoffman anlagde sag mod sine døtre og dr. Narvaja,
så Deres underskrift på diagnosen vil blive set.
Ja. Jeg har intet mod fru Hoffman. Jeg kender hende ikke engang.
Så De har underskrevet en diagnose uden at kende patienten?
- Jeg ved ikke nok om det. - Lad mig forklare.
Narvaja indsendte undersøgelser, og jeg bekræftede diagnosen.
Intet ulovligt.
Nej, det tror jeg ikke. Vi har intet imod Dem.
Vi skal bare forstå faktaene bedre, fordi de undersøgelser er ufuldstændige.
Damens sag var lidt mærkelig.
Narvaja kom hjem til mig og sagde, han skulle bruge et certifikat,
og at scanninger understøttede det.
- Scanningerne mangler i sagsmappen. - Jeg så dem.
Han sagde, det var en delikat sag.
Han havde brug for en underskrift til for at bekræfte sin diagnose.
Og hvad så?
Jeg skrev under.
- De underskrev, og det var det? - Præcis.
Tilbød han Dem noget til gengæld?
Er du ekspert eller detektiv?
Måske følte De Dem presset, fordi De var afhængig af ham?
- Nej, jeg var hans højre hånd. - Var?
Han arbejder på sit eget projekt, den nye fond.
Og De er ikke en del af den.
Nej.
Måske fordi De ved for meget om hans metoder
og ikke vil være en del af det længere?
Metoder?
Hvor kom pengene til den nye fond fra?
Jeg tror, De finder på det.
Undskyld.
Er den kuglepen fra universitetet, hvor Narvaja studerede?
Ja.
Han gav mig den.
Der var intet uregelmæssigt ved processen.
Jeg tror heller ikke, Narvaja skjuler noget.
Men sig, hvad De har brug for, så ser jeg på det.
Vi skal have adgang til de manglende scanninger.
- Ikke? - Jo.
Jeg prøvede at holde hans hånd, fordi den var koldere end normalt.
Jeg var bange for, at han ville dø lige der.
Og lægerne var ikke ligefrem meddelsomme. De fortalte os ikke meget.
Mine døtre var sure på mig, fordi de sagde, jeg ikke fortalte dem alt.
At jeg holdt ting fra dem, sagde Myriam.
Hvad med dig?
Hvad følte du?
Jeg ville bede dem om at rende mig.
- Begge to? - Ja.
Mere Myriam.
Den ældste, ikke?
Også Olga, fordi hun altid gemmer sig bag sin søster.
Og hvad så?
Så bad jeg dem om at forlade stuen.
De ville gøre deres far vred, hvis de skændtes med mig.
De havde intet andet valg end at gå. Men jeg så, da...
Da Myriam forlod stuen...
Da Myriam forlod stuen, tøvede hun.
Hun overvejede at sige farvel til sin far, hvis hun nu aldrig så ham igen.
Og jeg bad dem gå, igen.
Og hvad så?
Og de så ham ikke...
Og de så ham aldrig igen.
Nå, men...
Martha, du har besøg.
En bejler?
Din datter.
- Olga. Skal jeg gå med dig? - Nej.
- Jeg foreslår, du ikke skændes. - Lad hende være.
Bland dig udenom, Vane.
- Stop. - Hvad er det?
Okay, gutter. Fart på. Kom nu.
- Okay, Romi. Det er nok. - Ja.
- Tak. - Det kan ikke passe!
- Det er ordnet. - Okay.
- Skal vi, Pablo? - Sådan. Tak.
Ja.
Mor.
Hvad?
Vi har ryddet op i huset med Delia. Jeg har noget tøj og makeup med.
Hold jer væk fra mit hus.
Skal jeg ikke besøge dig?
Giv mig makeuppen.
Jeg gav sygeplejerskerne det. De vil ikke lade os...
- De har deres protokoller her. Det er... - Vi taler udenfor.
Jeg ville se, hvordan det går.
Behandler de dig godt?
I kommer til at fortryde det her.
Myriam ved ikke, hvad fortrydelse er.
Men du...
Nå, måske skulle jeg ikke være kommet.
Hvorfor?
Havde du travlt?
Sig til, hvis du mangler noget.
Hey!
Martha, hvordan går det?
Fint.
Jeg tog hen til det sted, De nævnte, og fandt Deres ven, Girves.
Den er fra ham.
- Jeg har ikke mine briller. - Skal jeg læse det?
Vent, jeg skal også bruge mine.
Jeg læser det.
Okay.
"Kære ven,
det er dejligt at vide, at du stadig eksisterer.
Jeg var ved at tænke, at du havde været en del af min drøm,
og at jeg nu måtte acceptere et trist afsavn.
Takket være den unge dame, der gav dig dette,
hørte jeg, hvor du er og prøvede at besøge dig,
men jeg måtte ikke komme ind.
Det er en skam, at så smukke mennesker
med de sexede uniformer, er så strikse."
Hvad?
"Vera lod, som om hun var sindssyg
for at infiltrere stedet, men det virkede ikke.
Det lader til, at de ikke tror, de virkelig sindssyge er sindssyge."
Martha!
- Fortsæt! - Hvad laver vi der?
Ja.
"Vi får dig snart ud derfra.
Og vi svømmer igen i et hav af dillere. Kærlig hilsen, Girves."
Martha, lad os gå.
Okay? Lad os gå.
Næve, håndflade, kant... Åh!
Næve, håndflade, kant. Næve... Nej!
Næve, håndflade, kant. Næve...
Det er fint.
Sig en gang for alle, om jeg er sindssyg.
Ja. Den sidste sekvens var ikke så slem.
De huskede sidetallet, hånden på hovedet, de tre trin...
Det var venstre hånd, men det er ikke noget alvorligt.
Hvad har jeg?
De er 83 år gammel.
Jeg kan også blive forvirret mellem venstre og højre.
Lad os ikke tale om politik.
Ja. De har ret. Jeg tror ikke, det ville være klogt.
De er venstreorienteret, ikke?
Jo, det ved jeg ikke. Lad os sige, jeg er upolitisk.
Uvildig, upolitisk, aseksuel...
Delia.
Undskyld, jeg tror, de piller kan forvirre og svække Dem.
De er beregnet til folk med demens. Og lige nu er De ikke i behandling.
Men de hjælper mig med at sove. Hvad hvis jeg ikke tager dem?
Hvem ved?
Ja, men det er ikke tilrådeligt at tage dem uden opsyn.
Tak.
Giv mig den.
Nå,
hvis jeg ikke kunne tage pillen med whisky,
kan jeg drikke whisky nu.
De er den eneste besøgende, jeg må have. Ved De det?
Ja, det ved jeg.
Og jeg synes, De er ret sippet og striks, men...
Det er, hvad det er.
Casares, kom her.
Kom her!
Nej. Jeg kan jo ikke danse.
"Stilhed er en form for bevægelse," plejede Pina Bausch at sige.
- Ved du, hvem hun er? - Ja, jeg har hørt om hende.
Nå, så kom her.
Jeg er ked af den scene, De var vidne til i går.
Alle vi mødre er monstre.
Min mor var det, jeg er det, Myriam er det, og...
Hvis Olga var mor, ville hun også være det.
Bevæg skuldrene lidt.
Nej...
Bare lidt.
Tænk ikke på at danse.
Tænk på noget, De kan lide.
Eller en, De kan lide.
Der. Der kom De i tanke om en.
En kvinde?
Ja, måske.
Jeg river den knap af, Casares. Åbn den.
De må tage affære, løbe en risiko.
Ellers er det for sent. Kom, jeg hjælper Dem med at slappe af.
- Her, oven på... - Nej.
- Frue! - Ja.
Nej. Læg Dem på den. Vær ikke bange.
Frue?
- Undskyld. - Hvad har De brug for?
At gå på toilettet...?
- Ja, den vej. - Tak.
Åh! Casares!
- Skal De også på wc? - Nej. Jeg ledte efter min partner.
Er De sulten? Kom ud i køkkenet.
- Jeg laver en bakke. - Ja.
Kom nu, Casares. Tag jakken på.
- Hvor skal De hen? - Kom nu.
Hvis De går ud, skal De sige det.
Jeg har sagt det. Bare rolig!
- De har drukket. - Kun en tår, ikke andet.
Hvornår kørte De sidst?
Jeg ved det ikke.
Vil De helst køre?
Har De aldrig overvejet at forhandle med Deres døtre?
Nej.
Hej.
Martha!
Bordellets dronning!
Martha! Martha, som jeg forguder.
Martha er her.
Her er Martha!
- Kom nu! - Den mest sexede af alle!
Hun hedder Martha!
Casares, følg med!
FAT MOD, BRØDRE
Lad os se, hvordan I har det. Hvad laver I her?
Hele konstruktionen...
Og kan du arbejde sådan her?
Hej.
- Hej. - Hej!
Hvad handler det værk om?
Hvad handler det om for dig?
Det er ikke... Jeg ved det ikke.
- Det ser ud til at være "subrealistisk". - Det kunne det være.
Det kunne det være.
Dalí?
Det kunne være en Dalí.
Det kunne det.
Hvor sjovt.
Undskyld.
Martha!
Undskyld.
Paragraf otte lyder: "Den tvangsindlagte person kan være..."
Hey!
- Du er... - Hvad laver du?
- Du er ven med... - Hvor er Martha?
- Hun blev væk. Ved du...? - Vil du være med?
- Ja, kom nu. - Nej.
Jeg vil hellere stå stille. Tak.
Stilstand er en form for bevægelse.
Ja, det sagde Pina Bausch, ikke?
Nej. Det sagde Isadora Duncan, ikke?
- Nej tak. - Kom med os.
- Kom nu. - Giv mig den.
Kom nu.
Nej. Kom nu.
- Okay. - Pas på.
Pas på! Det er eksperten.
- Brug hænderne. - Pas på.
Godt klaret.
Slap af.
Sådan, tak.
Tak.
Hej.
- Vil du have noget? - Tak.
Hvad er der med de hofter?
Nej, vi skal smøre de aksler.
Tag den. Den vil gøre dig godt.
Hvad er det?
Det er et dejligt afslappende kærlighedsstof.
Ja, men hvad er det?
Et kærlighedsstof.
Nej, hvis jeg tager det, vil jeg vide, hvad det er.
Tak.
- Lad være, hvis du ikke vil. - Okay. Jeg tager en.
Tak.
Nej, jeg siger det stik modsatte.
At koge sagen ned til om Martha er sindssyg eller ej,
er at reducere hendes eksistens til en diagnose,
som kunne påvirkes af jeres moralske fordomme,
og I prøver at indspærre hende, fordi hun er gammel og lidt af en luder.
Det er jeg ikke ude på.
Kan hun ikke være gammel og en luder?
Nej da.
- Kan hun ikke? Jo, hun kan. - Nej, jo, hun kan.
Så hvis nogen spørger mig,
hvad det modsatte er af det, du siger, så er det det her.
- Den omvendte idé. - Ja.
Vendte du det om, er det den præcise betydning.
Ja.
- Og i hvilken egenskab er du her i dag? - Undskyld?
Han spørger, hvorfor du kom.
Kom du som en ledsager, efterforsker eller ekspert?
Nej, jeg kom ikke som efterforsker.
Men nu du nævner det, nej.
Er I klar over, at en Dalí forsvandt fra Marthas hus?
Jeg tager det op, fordi I måske ved noget,
fordi I plejede at være der tit, ikke?
Hvis jeg skulle stjæle fra Martitas hus, ville jeg ikke stjæle en Dalí, skat.
- Præcis. - Jeg ville stjæle en Foglino.
Jeg ville tage Verges Rilla-samlingen.
Selvfølgelig. En Dalí bevæger mig ikke spor.
Martha er ikke en fattig, forsvarsløs gammel kvinde.
Det er overklassen til for.
Undskyld?
Rige mennesker.
Det er trickle-down-effekten.
Når penge samles et sted, er det som vand.
Planeten har en vis mængde vand, der cirkulerer, fordamper, kondenserer.
Når penge akkumuleres, er de penge ikke i omløb.
- Det er som stillestående, råddent vand. - Det er smukt.
Sæt dig ned.
Når nogen med mange penge investerer i kunst, fordamper de penge.
Men de skaber skyer, som bringer regn,
som falder i floderne og flyder over flodlejer i andre floder og have,
som skaber mere kondens og mere damp. Og det er en cyklus.
Penge, der drypper ned til kunst, er bare lidt retfærdighed, der regner ned.
I slutningen af den cyklus går pengene tilbage til nogle få udvalgte.
Det er fedt, at Martha er en af dem. Hun skaber en positiv cirkel med de penge.
Det er godt. Kunst skaber skyer, ikke?
Og hvis de ikke reparerer tagene så hurtigt som muligt,
truer regnen, fremkaldt af skyerne, kunstværket.
Kunsten. Kunst, skat. Kunst.
- Hvad ville statens rolle være? - At regulere flodlejernes rute.
Som en hydraulisk dæmning.
- Selv hvis Martha ikke ved det. - Hvad?
Selv hvis Martha ikke ved det.
Martha ved alt.
- Det er derfor, hun er her. - Sveder du meget?
Ja, det tror jeg.
Er du okay?
Ja.
Undskyld.
LIVET ER STÆRKERE END DETTE
Casares.
Hvor var De?
Martha. Jeg ledte efter Dem.
Ja, jeg tog noget. Jeg har det ikke så godt.
Jeg sagde, I ikke skulle give ham noget.
Undskyld.
Og det må være ret stærkt. De sveder meget.
Ret stærk... Kender De effekten?
Jeg tager ikke de ting. Jeg er over 80. Vil De have, jeg dør?
Hvad? Kunne jeg dø?
Det tror jeg ikke.
Det er, som om jeg har åndenød, eller...
Kom.
Det er, som om jeg...
Martha!
Hej, Gaby.
- Juan. - Jeg...
- Jeg burde drikke noget vand, ikke? - Nej.
- Ja? - Gå.
Hvordan går det? Det er dig igen.
- Den igen? Tag den af. - Ja.
- Den her? - Tager du den ikke af?
- Hvad? Vent. - Tager du den ikke af?
- Ja, nej. Men hvor kan jeg...? - Se her.
Læg den der.
Jeg lægger den her, og når du går, får du den tilbage.
- Jeg glemmer den. - Lad os bytte skjorte, okay?
Giv mig din, og jeg giver dig min. Min vil klæde dig godt.
Kom med mig. Her, kom med mig.
Vent...
Sådan.
Dine briller...
Hvad er det?
- Hvad? Åh, det. - Hvad er det? Den her.
Lad os lægge den der, det er fint.
Hallo?
Et øjeblik.
Sønnike!
En kvinde spørger efter dig.
Jeg er Martha Hoffmans yngste datter. Må jeg komme ind?
Ja.
Tømmermænd?
Hvad? Nej.
Har De det godt?
Hvad? Ja.
Hvad så?
Her er en meget værdifuld skulptur.
- Pina Bausch? - Hvad?
- Dalí, mente jeg. - Ja.
Hvem havde den?
Mig.
Det var en sikkerhedsforanstaltning. Min mor gav værdifulde genstande væk,
og det er den dyreste, forstår De nok.
Min søster ved det ikke, så De skal holde det hemmeligt.
Hun... Min søster er...
Hun er speciel.
Jeg sagde det ikke til hende, så hun behøver ikke finde ud af det nu.
Det er uden for rammerne af min pligt som ekspert.
Det er ikke det eneste uden for Deres pligt.
Min mor kom hjem i morges.
Og hvad får Dem til at tro, at jeg...?
Delia var bekymret og ringede til mig, så jeg fik besked.
Skænk til Dem selv.
- Vil De have noget? - Nej.
De skal tage hjem til min mor
og lægge det værk tilbage uden at kommentere det.
De er jo pålidelig.
Tro mig.
Det er det bedste for os.
- Undskyld, vi skal et andet sted hen. - Hvorhen?
Vend her. Vi skal til domstolsdistriktet.
Hej! Jeg har scanningerne.
Scanningerne? Godt. Fortæl mig det om lidt. Du er et geni.
Undskyld.
Var du ude at handle?
Ja.
Den gamle kvinde blev fundet alene i byen. Hun var helt fortabt midt om natten.
Sikken katastrofe.
Antyder De, at jeg var delvist ansvarlig?
Graciela!
Graciela gik lige ud.
- Hjælp mig med at afspille det. - Ja.
- Skal De også på wc? - Nej.
Tak, skat.
Er De sulten? Kom ud i køkkenet. Jeg laver en bakke.
Kom nu, Casares. Tag jakken på.
- Hvor skal De hen? - Kom nu.
Hvis De går ud, skal de sige det.
- Jeg har sagt det. Bare rolig! - Ja. Er den optagelse lovlig?
Det er noget andet. Vi venter med det. Lad os tale om dette.
Ja, jeg...
Jeg har gjort fremskridt med rapporten.
Nej, jeg skal bruge...
- Det er... - Står det der eller ej?
Hvad?
Om hun har en skrue løs.
Nej, jeg arbejder på det. Det hele handler om det.
- Jeg må samle... - Du skal færdiggøre rapporten nu.
Skriv under.
Og giv mig den, før damen laver ballade igen,
og vi har et endnu større problem.
- Denne kuglepen... - Hvad?
Den er fra Wynants University.
Nå? Er den det?
Kom nu. Kom i gang.
- Har De fået den af en? - Aner det ikke? Hvad rager det dig?
Jeg efterforsker og samler beviser.
Enten skriver du under eller siger op.
Der er ikke mere at undersøge.
Rapporten skal underskrives.
Det er min far. Det er en nødsituation.
Jeg kommer tilbage og ordner det hele.
Du gør det svært for dig selv.
- Tak. - Virkede det?
Ja. Jeg sagde, det var min far.
Godt. Rothman venter på os.
- Marthas psykiater? - Ja.
Jeg tog Bolognas pen. Han havde den samme som Narvaja fra Wynants University.
Ja, det lader til, de sælger dem overalt.
- Jeg tror, jeg endda har en. - Det virker underligt.
Denne atrofi i frontallappen
kan forårsage ændringer i Marthas hukommelse og dømmekraft.
Men det kan også være et produkt af høj alder, selvfølgelig.
Så der er ikke beviser nok.
Hvilke beviser?
De lyder som en detektiv.
Nej, jeg siger, de her scanninger ikke tyder på frontallapsdemens.
Vi er nu inde på et diskutabelt emne.
Ja, men hvad synes De?
I modsætning til døtrene synes jeg, Martha altid har opført sig excentrisk,
og excentricitet er ikke et symptom på demens.
Det var det, jeg mente.
Nej, De har vist allerede taget stilling. Jeg skal sige, Martha er tilregnelig.
Jeg kan sige, at disse undersøgelser ikke virker afgørende
for at diagnosticere frontallapsdemens.
Hvis undersøgelserne ikke er endegyldige, så bliver Deres rapport afgørende, ikke?
- Jo. - Hvor længe behandlede De hende?
- I over ti år. - Så De hende ikke igen?
Nej, da hendes døtre bad mig skrive under på at få hende tvangsindlagt, nægtede jeg
og mistede kontakten med Martha.
Okay. Hvis det kom til det, ville De så vidne i retten?
Ja, selvfølgelig.
Men hvis jeg kan undgå det, vil jeg påskønne det.
Tak.
Farvel.
Godt. Vi er vist næsten færdige.
Næsten?
Aflever Deres rapport nu. Bør De ikke det?
Jo. Jeg er klar.
Du var meget hjælpsom.
Tak.
Du overraskede mig.
Gid jeg får flere sager med dig.
- Må jeg kysse dig? - Hvad?
- Et kys. - Nej!
- Undskyld. Nej, undskyld. - Undskyld.
- Har du den? - Ja, lad være...
Undskyld.
Nej, jeg er ked af det.
- Nej, jeg... - Jeg misforstod det.
Undskyld. Jeg troede, vi havde noget.
- Måske gav jeg Dem en forkert idé... - Nej, du gav mig ingen idéer.
Det er, fordi jeg dater en.
Nej, Du skal ikke forklare noget.
Nej, men jeg synes, De er interessant.
- Bare sig "du" til mig. - Okay.
Vi har bare lige gjort det officielt, og...
Ja.
Jeg kom for sent.
De overraskede... Du overraskede mig. Jeg troede ikke, at...
Ja, jeg er ikke den spontane type.
Hvis jeres forhold nogensinde ender...
Ja, ikke lige nu.
Navn?
- Leandro Casares. - Leandro Casares.
- De må ikke komme ind. - Hvad?
De er ikke på listen.
- Mærkeligt. Jeg siger til Delia... - Undskyld, men det er umuligt.
Jeg vil se til damen. De er ny. Har De en tilladelse?
Retten sendte os.
- Hej, Delia. - Hej.
Jeg skal tale med damen.
De lukker mig ikke ind. Sig, jeg er her.
- Gå venligst. - Ja.
Sig, jeg har de nødvendige beviser. Hun vil forstå.
Kom nu, hr.
Jeg er eksperten, der vurderer damen. Jeg skal være færdig.
Jeg er ikke med, men giv mig et øjeblik.
Giv hende den her.
Fortæl hende, at ingen stjal den. Forsigtig.
Ja, jeg ved alt om det.
Ja, den kan vel limes.
Okay, hr.
Nu, hr. Kom nu.
Jeg er næsten færdig.
Og sig, hun havde ret. De aflytter hende med en mikrofon.
- Gå nu. - Casares!
Bare rolig.
Bare rolig, Casares. Jeg er okay.
Kom nu, hr.
- Ja, det er fint. - Okay.
Farvel, Casares.
Gå nu.
Kan du heller ikke sove?
Nej.
Lovnummer 22914, paragraf seks lyder:
"Enhver tvangsindlæggelse vil straks blive meddelt
af stedets direktør til den tvangsindlagtes pårørende
eller andre, udpeget af dem."
Hvor mange er der?
Paragraf otte lyder...
Hvor mange er der?
Bare nogle skøre folk, men de blokerer gaden.
Jeg har brug for hjælp, tak.
Okay. Vent på mig. Jeg går derover.
Jeg går med dig.
Paragraf 13 lyder: "Total eller delvis manglende overholdelse
af de pligter, som denne lov pålægger plejecentrene,
skal bringes til myndighederne for håndhævelse af reglen..."
Jeg siger nu, så dækker du mig.
"Og, hvor det er relevant, til kriminalforsorgens retsmyndighed."
I kan ikke være her.
- Få fat i direktøren. - Jeg har patienter her. Kom nu.
- Vi optager alt. - Hvad hedder du?
I er blevet advaret. Luk Martha Hoffman ud.
Er hun ikke løsladt inden for et døgn, bliver disse billeder vist i alle medier.
I er hermed informeret.
Hvem er de?
Mine venner.
De ved for meget.
- De bør være forsigtige. - Tilbage til værelset.
Skal jeg gå med?
Luk Martha ud!
PSYKIATRISK CENTER
Luk Martha ud!
Av.
Sådan. Skal jeg give dig et spejl?
Jeg er 83 år. Tal til mig som en voksen.
Ja. Undskyld. Jeg henter et spejl.
Hvordan ser det ud?
Det ved jeg ikke.
Hvordan?
Fint.
Jeg kommer ind, Martha.
Hun må være på værelse 15.
Ja, hun er sammen med Julio.
Den slags forhold er ikke tilladt mellem patienter.
Bare rolig.
Pak Deres ting. Vi udskriver Dem.
- Til dig. - Nej, Martha.
Jo. Den passer dig. Sådan.
Til Vane... den her. Hun er danser.
Til Vane. Ja da. Jeg giver hende den.
Farvel, skat.
Dejligt at se dig.
Hej, skat! Hvordan går det, min elskede?
- Lad os gå! - Er der noget, du vil sige, Martha?
Er alle klar?
Hængende pikke, marker med dillere, klunker, der ligger på lur,
sammenrullede pikke presset ned i undertøj.
Kæppe, køller, stenhårde kødfløjter,
cowboys med kun én testikel.
Pjoverternes lystige dans i omklædningsrummene.
Urinaler, krematorier, pandekager, blodpølser.
Punkterede kondomer, 862 sjovere per kvadratmeter.
Mormonernes slappe små javerter og millioner af bittesmå tissemænd.
Penis efter penis. Store sorte pikke, der dufter af roser.
Ciao, skat.
Hvil dig lidt.
Godaften.
- Frue. - Sig til mine døtre, at jeg er tilbage.
Hallo?
Delia, kan De komme ned nu? Vi er her.
Har De det godt, frue?
De kunne give mig et knus, ikke?
- Vi er her. - Ja, frue.
Din tingest bipper.
Sønnike.
"14.00, retsmøde, bekræft modtagelse."
De satte dig af sagen, ikke?
Fordi du er for længe om det.
Vi kommer for sent. Hvad ville du fortælle os?
Betingelsen.
Åh ja. Sig undskyld for de 27 nætter, jeg var indespærret.
Hør her, mor...
Det er alt, jeg vil høre.
Undskyld, mor, hvis tingene...
Jeg vil hellere kun høre det.
Bare sig "undskyld" uden begrundelser eller argumenter.
Kom nu, Olga, du kan godt.
Undskyld.
Myriam?
Hvad du end siger, mor.
Hvad? Det forstod jeg ikke.
Du hørte mig.
Hvad?
Tilgiv os.
- Hun har sagt det. Tal for dig selv. - Hold op.
- Så har vi ingen aftale. - Undskyld!
Bare sorter filerne alfabetisk, ikke kronologisk.
- Hej, Casares. - Hej.
De venter på dig i høringsrummet.
Suspenderingspapirerne får du senere.
- Okay. - Held og lykke.
Tak.
- Er alt i orden? - Ja.
"Retten fortsætter mæglingshøringen,
som er aftalt mellem parterne i retssagen angående Martha Hoffmans sindssyge,
en proces, der blev startet af Myriam og Olga Hoffman.
Vurderingen af rettens udvalgte ekspert, Leandro Gabriel Casares,
bliver ikke taget i betragtning efter forsvarets anmodning,
da ekspertens upartiskhed blev kompromitteret under sagen.
Bekræftelsen af diagnosen frontallapsdemens,
givet af Orlando Narvaja,
anses for ufyldestgørende,
hvilket fører til mægling mellem parterne.
Bliver følgende aftale underskrevet, lover Myriam Hoffman og Olga Hoffman
at annullere anmodningen om Martha Hoffmans indlæggelse
på et psykiatrisk center.
Men de hævder, at Martha Hoffman ikke er i stand til at bo alene.
Derfor stilles følgende betingelser:
Fra i dag må Martha Hoffman ikke sælge eller pantsætte sine aktiver..."
Undskyld.
"Hun må ikke købe ejendomme, lave partnerskaber og skrive kontrakter.
Hun må ikke blive gift eller forlade landet.
Til alle disse handlinger
skal Martha Hoffman have sine døtres samtykke
eller deres repræsentanters samtykke.
Hendes aktiver skal forvaltes af en værge,
som bliver udnævnt af fru Martha Hoffman efter aftale med hendes døtre."
Lad os tale om min forvalter.
Ja, vi er enige. Det bliver eksperten hr. Casares.
Hvis der ikke er indvendinger, og Casares er villig,
skal han udpeges som forvalter af fru Hoffmans formue.
Casares?
Jeg tror ikke, jeg behøver ikke beslutte mig nu.
Vi kunne prøve med tre måneder før...
- Tre måneder? - Martha.
Et øjeblik. Undskyld.
Hvad var det?
- Gør det, Casares. - Martha?
- Jeg låner ham et øjeblik. Kom. - Et øjeblik.
Som jeg sagde... Hvor mange patienter har du?
Et par stykker.
Ja? Hvor mange?
To, men en af dem er frem og tilbage.
Martha!
Hvad var det?
Jeg forhandlede, som De foreslog.
Gjorde jeg det?
Ja, det tror jeg.
Men jeg må advare Dem, Martha.
Jeg kan ikke håndtere mit eget hus eller mit eget liv.
Det er ikke så svært.
De skal bare melde alle udgifter, der falder mig ind.
Ja. Alligevel...
Jeg ved ikke, om det er et job, der er særligt stabilt.
Men De får en god løn.
Ja. Tak. Hvordan forklarer jeg det?
Jeg ved ikke, hvor længe jeg har jobbet.
Ja. De siger, jeg kan dø når som helst.
Nej, det er ikke det, jeg siger.
At De ved det, så planlægger jeg at leve mange år endnu.
Ja, selvfølgelig. Også mig, men man ved aldrig.
Og De har ret. Når som helst kan vi få et klaver i hovedet.
Men vi finder en løsning.
Hør, jeg har en skulptur, jeg kan give Dem som sikkerhed.
Den har en brækket arm, men den er alligevel meget værdifuld.
Skal jeg ledsage Dem?
Nej, jeg klarer mig.
Det ved jeg. Jeg vil spankulere arm i arm med Dem.
Fint.
Træk det ikke ud, Casares.
Okay.
Nogle år senere blev der i Argentina vedtaget en ny lov om mental sundhed.
Den forbyder tvangsindlæggelser
og garanterer patienter kontakt med pårørende.
Martha blev 104 år gammel
og nød sin frihed til fulde.
Tekster af: Pernille G. Levine