Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
”Nimeni nu mi-a spus vreodată că durerea seamănă atât de mult cu frica”- C.S.Lewis
Nu pot merge cu tine mâine.
Ce? De ce nu?
Sunt pedepsită pe termen nelimitat.
Cum ai ajuns să fi pedepsită?
Mama a găsit cărțile și apoi și-a pierdut mințile.
M-a pus să le returnez.
Cred că ar prefera să găsească iarbă în camera mea
decât o carte despre Ashland Falls.
Asta e aiurea.
Și, ce-ai făcut?
Le-am returnat.
M-a condus la bibliotecă și m-a privit făcând asta.
Și era supărată..., parcă era nebună.
Ascultă. Cred că teoria mea a fost corectă.
Ai o nouă teorie despre această casă în fiecare zi.
Căutăm în locuri greșite.
Granițele orașului nu numai că s-au schimbat, ci s-au micșorat.
De unde ai știut?
Totul se întoarce la puterea...
Doar o clipă!
Intră!
Am zis intră.
Ashley.
Credeam că ai spus că părinții tăi îl duc pe fratele tău
la facultate.
Ash.
Iisuse, Ash.
Nu mă mai speria, bine?
Probabil că Jesse face mișto de mine.
Ești sigură? Vrei să sun pe cineva?
Nu. Nu. Este...
E în regulă.
Nu e... nimeni aici.
Vrei să vin la tine?
Nu.
Nu. E în regulă.
Natalie?
Traducerea și adaptarea: TheOne
E frumos.
Cu siguranță este mai bine decât ultimul loc pe care ni l-a arătat Bonnie.
Ți-am arătat doar ultimul loc
pentru a-l scoate din sistem
pentru că știam că vei continua să mă întrebi despre asta.
Ne cunoști bine.
Acum, acest loc este cam la același preț, dar de două ori mai spațios.
Cum se poate așa ceva?
Sună ca o atenționare, nu? Ar putea fi o atenționare.
Dar este pe piață de aproximativ trei ani,
iar vânzătorii sunt foarte motivați.
Unde este Isabel?
Cred că e încă în mașină.
Nu-ți mai face griji pentru sora ta.
Orice loc este mai bun decât o cameră de cămin pentru boboci.
Și acest loc cu siguranță are suficient loc pentru Isabel.
Ea va locui cu voi?
- Rămâne același plan? - Da.
Cel puțin pentru primul ei semestru.
Deci, cred că în sfârșit pot să-mi iau pianul.
Hei, Izzy. Ce crezi?
Și, felicitări pentru bursă.
Mulțumesc, Bonnie.
Sunt sigur că mama ta ar fi foarte mândră.
Da, ar fi.
Și acest loc are tone de spațiu pentru arta ta.
Încă faci asta, nu?
Artă?
Pentru asta a primit bursa.
Aşa...
CAPITOLUL UNU CHUCK
Există cel puțin două scurgeri în dormitorul principal.
A ajuns chiar la primul etaj.
Mă uit în camera de zi chiar acum.
Camera de zi? Cât de rău este?
Este o mizerie, Bonnie.
Pot trimite pe cineva în această după-amiază să arunce o privire.
Ești sigur că nu este o problemă de la instalația sanitară?
Și țevile vechi pot curge, știi.
Da... sunt destul de sigur.
Dar acoperișul era listat ca nou, nu?
Era. Ai verificat studioul Mariei?
Nu, încă nu am verificat studioul Mariei.
Te sun înapoi.
Îți voi arăta cum să faci aceste două capete să se întâlnească
folosind un truc ușor.
Dar mai întâi, soțul meu trebuie să facă întreruperea lui obișnuită.
Îmi pare rău, tuturor. Caut doar scurgeri.
Am uitat că înregistrezi. E în regulă.
Am avut de-a face cu o mulțime de scurgeri rele
de la furtuna de aseară.
Cred că studioul meu a fost cruțat.
Credeam că ai pensionat-o pe manechinul Martha.
O iubesc pe Martha.
Ea este tot ce mi-a mai rămas din primul meu studio din New York.
Sigur, a văzut zile mai bune.
E la fel de bine întreținută ca și acoperișul nostru.
Înțeleg. Înțeleg. Nu-ți place de Martha.
Acum pleacă de aici.
Salutare.
Bună. Ești vecinul meu?
Eu sunt.
Am crezut că această casă va rămâne pe piață pentru totdeauna.
Numele meu este Larry. Eu sunt Chuck.
Am crezut că acest loc este un oraș fantomă.
Nu am întâlnit încă pe nimeni.
Am avut de-a face cu ceva probleme legate de inaugurarea casei
de când ne-am mutat.
Da? Ce fel?
Ploaia aceea de aseară,
apa a picurat aproape în fiecare cameră.
Da.
Asta se va întâmpla în aceste case vechi.
Să sperăm că voi avea o cale de atac
împotriva vechiului tău vecin.
A spus că acoperișul este nou.
Cu siguranță nu este nou.
Îmi pare rău să aud asta.
E ca o durere în fund.
Dar mă îndoiesc că există vreo cale de atac.
De ce spui asta?
Pentru că proprietarul anterior s-a sinucis, Chuck.
Nu au menționat asta?
Ai avut dreptate în privința acoperișului.
Vânzătorul a postat ca fiind înlocuit în urmă cu trei ani.
- Ai trimis toate pozele? - Da.
Am fost acolo sus.
Acoperișul nu este nou.
Nu sunt sigur cum ar fi putut inspectorul meu să rateze asta.
Dar nu-ți face griji. O să le rezolv de toate.
- Mulţumesc. - Și nu uita...
săptămâna viitoare îmi datorezi o declarație
în care vei spune cât de grozavă este Bonnie Davis Realty.
Chuck? Mai ești acolo?
Da. Da. Sună bine. Te sun mâine.
În regulă. Pa.
Hei. Iubito?
Maria.
Cât este ceasul?
E devreme. Doar... Uită-te afară.
Dumnezeule.
Nu este aici!
Cum naiba a ajuns afară? Tu ai pus-o acolo?
Crezi că aș face așa ceva?
Nu, dar nu a mers acolo de una singură.
Ce se întâmplă?
Ce cauți aici, Martha?
Bună. Ce se întâmplă aici afară?
Bună, Larry.
Încep să cred că are o minte proprie.
Nu știi cum a ajuns aici?
Cea mai bună presupunere este că sora mea mai mică are
simț al umorului mai ciudat.
Ea cum este?
Isabel.
La bunăstarea mentală, ar fi trebuit să spun.
De ce mă întrebi asta?
Știu ce s-a întâmplat cu mama ta.
Cu accidentul de mașină...
Maria m-ia cam explicat cumva povestea ta.
Îmi pare foarte rău.
Acest... Acest oraș a avut multe... sinucideri.
Oamenii care se luptă cu depresia par...
cei mai vulnerabili.
Pentru ea.
Îmi pare rău. "Ea"?
Fii cu ochii pe Isabel este tot ce spun.
Ea știe să aibă probleme cu oamenii.
Isabel.
Așteaptă. Asta este?
Asta e tot ce vei spune?
Avem o bibliotecă minunată.
Ar trebui să citești puțin despre istoria orașului.
Prietenii grădinăritului sunt bineveniți.
Grădinărit?
Nu... o face.
Îmi pare rău?
Nu... o face.
Te simți bine?
Care e numele tău?
Ashley.
Pot chema pe cineva pentru tine, Ashley?
Nu.
Ai încredere în mine.
Pune cărțile înapoi și pleacă.
Nu... o face.
Ascultă.
Este real.
Este... Totul este real.
Doar nu o căuta.
Doar... Pleacă din acest oraș.
Cauți Forest Road?
Ce-i asta?
Oameni care, scot aceste cărți vechi de arhivă
se gândesc mereu că vor găsi Forest Road.
Nu poate fi găsit.
Am... nu am auzit niciodată de asta.
Apropo,
este o fată tânără acolo, care pare cu adevărat supărată.
De asemenea, cred că cineva a lăsat un teanc de cărți
în mijlocul culoarului în secţia de arte.
Rezolv eu.
Poftim.
Mulţumesc.
PRIETENII GRĂDINĂRITULUI
Olivia.
- Bună, domnule Wilson. - Intră.
Ești primul meu student în noua casă.
Lasă-mă să-ți iau haina.
Ia loc.
Ce ar trebui să fac?
Să începem cu niște măsuri. Ce zici de un do major?
Așa văd că o să începem cu elementele de bază.
Să nu-ți faci griji. Predau toate nivelurile de calificare.
- Pot să-ți aduc niște apă? - Apa ar fi super.
Am înțeles.
Este sincer revigorant să înveți pe cineva ca tine
în loc de copiii din clasa mea care cred că știu tot
ce există deja despre muzică.
Deci cred că asta va merge bine.
Deci ai niște abilități până la urmă.
De ce ai fost...
Acolo... E o femeie la pian.
O femeie?
Cred că ar trebui să plec.
Așteaptă.
Așteaptă. Olivia, ce s-a întâmplat?
A început dintr-odată să cânte la pian.
Nu i-am văzut fața.
Nu am vrut să-i văd fața.
...pe internet.
Dacă a existat vreo înregistrare, sunt sigur că orașul a scăpat de ea cu mult timp în urmă.
Corect. Dar ce s-a întâmplat în 1980?
Hei.
Chuck.
Ne-ai găsit.
Maria e plecată din oraș,
așa că m-am gândit că aș putea să verific ”Prietenii grădinăritului”.
Îți ascunzi grădinile de Gestapo?
Subiectul acestor întâlniri...
este ceva ce mulți dintre orășeni
ar prefera să nu se discute niciodată.
Ai văzut-o?
Am văzut pe cine?
Haide. Ia loc.
Mulțumesc celor dintre voi care au reușit în seara asta.
Mai văd câteva locuri goale de data asta.
Înțeleg asta.
Nu e ușor să vorbești despre asta.
Uneori mi-aș dori să avem vreo dependență.
Dar o avem pe ea.
Știi de ce nu apar ceilalți, nu?
Le e frică.
Îți spun eu.
O sinucidere a unui tânăr. Toată lumea se ascunde din nou.
Începe să pară din nou ca în 1980.
Nu ai fost aici în 1980.
Nu e chiar atât de rău. Încă.
Nu știu.
Cărțile bibliotecii au început să apară din nou.
Ceva se întâmplă.
Nu am avut sinucideri de ani de zile,
și acum fata aceea tânără, Ashley.
Se pare că începem un alt val rău.
Să nu apăsăm încă butonul de panică, bine?
Oricum, Chuck este nou în oraș.
Îmi pare rău.
Bună, tuturor.
Sigur te întrebi ce facem în aceste întâlniri.
Toți cei de aici au fost afectați de ea într-un fel.
A pierdut o persoană dragă din cauza sinuciderii sau...
doar fiind terorizată de ea într-un fel.
Poate fi prin intermediul unei persoane dragi pierdute
sau chiar un obiect sentimental.
Uneori prin visele lor.
Visele sunt cele mai rele. Nu se vor opri.
Am casa mea la vânzare, dar sincer, mă...
gândesc doar să plec și să las ipoteca.
Dă-o naibii.
Din câte am auzit, părinții lui Ashley
și-au pus casa la vânzare odată ce a început pentru ea.
Ar fi trebuit să plece.
Adică, nu-mi pasă
în ce fel de situație financiară te afli.
Trebuie să pleci dacă ești cu mare risc.
Și ea era clar cu risc ridicat.
Sincer, nu cred că ar fi contat.
Este ca o infecție.
Ea rămâne cu tine odată ce intră.
Îmi cer scuze tuturor.
Nu știu prea multe despre asta.
Despre cine vorbiți?
Continuați să spuneți „ea”.
Nu știu cine este ”ea”.
Helen Foster.
Cine e aia?
Ea este cea care a provocat durere în acest oraș
de zeci de ani.
Acesta este motivul pentru care păstrăm secrete aceste întâlniri.
Orașul descurajează dialogul activ despre Helen.
Ei spun că asta este pentru că nu vor să perpetueze mituri, dar...
Ceea ce este doar o prostie.
E o prostie. Ei știu că ea există.
Le este doar frică. Ei nu știu cum să o oprească.
Pentru că nu poate fi oprită.
Poate fi oprită dacă găsim Forest Road.
Forest Road.
825 Forest Road.
Este locul unde se spune că Helen a trăit în anii '40,
când s-a sinucis.
Se spune că nimeni nu știe unde se află.
- Nu există. - Nu. Stai.
Ascultă.
Sunt sigură că a existat odată, nu?
Dar acum a dispărut.
Trebuie să fie. De aceea nimeni nu o poate găsi.
Și știu că ați încercat cu toții.
Nu uita că... văd ce cărți verificați.
Nu. Nimeni nu o poate găsi
pentru că nu caută în locul potrivit.
De unde știi că există un loc potrivit pentru a căuta?
Adică, nu există nici măcar o dovadă care să demonstreze
că acea casă mai poate fi găsită.
Hei. Fiecare structură abandonată din oraș a fost verificată.
Nu știu unde să caut.
Atunci nu mai căuta. Te-ai gândit vreodată la asta?
Găsirea acelei case este singura modalitate de a scăpa de ea.
Nu înțelegi asta?
Distrugi casa, o distrugi pe Helen.
Dacă acolo a murit,
de acolo trebuie să provină puterea ei asupra acestui oraș.
Este evident că se află în afara granițelor orașului
așa cum sunt trasate astăzi.
Trebuie să fie acolo undeva.
Îmi cer scuze, tuturor, dar cred că este,
este timpul să scurtez această întâlnire, puteți pleca.
Asta e din cauza ei?
Suntem doar atenți.
La naiba. Am plecat de aici.
Știi, uneori ea încheie întâlnirile noastre brusc.
S-a întâmplat o dată sau de două ori.
Trebuie doar să fii atent la semne.
CAPITOLUL DOI ISABEL
Artă?
Pentru asta a primit bursa.
Deci... ce crezi?
Păi, sunt uimită de preț.
Simt că vom găsi cadavre în subsol.
Nu se menționează cadavre în descriere.
Ascultă,
acest oraș are doar case vechi, dar cu oase foarte bune,
asta este ceea ce vrei.
Luna viitoare expiră contractul de închiriere...
Nu cred că putem aștepta.
Da. Are... Are oase bune.
Deci... ar trebui să facem o ofertă astăzi?
Isabel, ce crezi?
Nu sunt sigură că mutarea în acest mic oraș,
cu Chuck și Maria a fost o idee bună.
Chuck e în lumea lui, predă, dă lecții de pian.
Maria este super distrasă de deschiderea magazinului
și vlogul ei live.
Cel mai ciudat lucru este că, de când m-am mutat aici,
am avut aceste vise despre mama mea.
Și de fiecare dată, se simte atât de real.
Știu ce ar spune Dr. Lewis.
Mi-e atât de dor de ea,
și mă face să simt aceste lucruri.
Hei. Îmi pare rău că te întrerup.
Cu cine vorbeai?
Este doar ceva sugerat de Dr. Lewis
până găsesc pe cineva mai local...
țin un jurnal zilnic cu gândurile și sentimentele mele... știi tu.
Chestii stupide.
Crezi că te ajută terapia?
Da, Chuck...
ce îți pasă? Nu te costă nimic.
Sunt fratele tău.
Vreau doar să mă asigur că te ajută cu adevărat.
Izzy, astea sunt bune.
Când ai desenat asta?
Arată ca noua noastră casă.
Chiar nu-mi amintesc.
Acum doi, trei ani, poate.
Cine este asta?
Eşti tu?
A cui este mâna aia?
A mamei?
Nu-mi amintesc de ce am desenat aia.
Îmi amintesc doar că l-am desenat imediat după ce ne-ai părăsit.
Nu te-am părăsit, eu...
Poate mă poți ajuta mâine să despachetăm dintre lucrurile din bucătărie.
Îți mai iei mintea de la chestii.
Punem totul așa cum a făcut mama?
Îți amintești asta?
Așeza toate bolurile și vasele într-o piramidă
și lăsa o bilet care spunea...
”Nu se vor aranja singure”.
Da.
Dormi un pic.
Mama?
Maria.
Cât este ceasul?
E devreme. Doar... Uită-te afară.
Nu este aici!
Cum naiba a ajuns afară? Tu ai pus-o acolo?
Crezi că aș face așa ceva?
Nu, dar nu a mers acolo de una singură.
Ce se întâmplă?
- Manechinul meu de îmbrăcăminte. - Ce-i cu el?
E afară, în curte.
În curte? Cum a ajuns acolo?
La naiba, Isabel. Cineva a pus-o acolo.
Nu crezi că am fost eu, nu?
Nu știu.
Nu sunt îngrijorată pentru manechinul meu.
Dar rochia aceea ar fi putut fi distrusă dacă ar fi plouat.
Îmi pare rău. "Ea"?
Fii cu ochii pe Isabel este tot ce spun.
”Ea” știe să facă probleme oamenilor.
Isabel.
Așteaptă. Asta este?
Asta e tot ce vei spune?
Ar trebui să citești puțin despre istoria orașului.
Avem o bibliotecă minunată.
Prietenii gradinăritului sunt bineveniți.
La ce naiba te gândeai?
Chiar crezi că i-aș face asta Mariei?
Chuck.
Nu am fost eu.
Unde te-ai dus?
Maria e plecată din oraș,
și nu i-ai răspuns la telefon toată noaptea.
Unde te-ai dus, Chuck?
Pe afară.
Larry și cu mine am mers să bem ceva
după întâlnirea lor de grădinărit.
De ce? Este ceva în neregulă?
Nu știu.
A fost... pur și simplu ciudat pe aici.
Nu pot explica.
Și este această fată la școala mea.
Numele ei este Ashley.
Aseară, s-a sinucis.
Te simți bine?
Nu prea cred.
Se întâmplă unele chestii care...
chiar nu pot spune dacă sunt doar în capul meu
sau dacă sunt reale.
Am un prieten de la școală.
Numele lui este Luke.
A spus ceva despre acest oraș, că are...
efect asupra oamenilor.
Ai auzit asta?
Nu.
Ai avut vreodată...
ai avut vreodată gânduri sinucigașe?
Inima...
Inima mă doare în fiecare zi.
Ca... o durere fizică.
Urăsc acest sentiment.
Ți-a prescris terapeutul ceva?
Sunt sigur că există o pastilă care te poate ajuta.
Nu înțeleg de ce crezi că aș vrea să fiu medicamentată.
În regulă.
Fără pastile?
Apoi rămâi cu terapia.
Dar nu mai da vina pe tine pentru ceea ce s-a întâmplat cu mama.
Aceasta este o gaură în care nu vrei să cobori.
Mama nu te-ar învinovăți niciodată.
La naiba, chiar și poliția a spus că nu este vina nimănui.
A fost un accident de mașină.
O tragedie întâmplătoare. Se întâmplă tot timpul.
Și prostia e că de data asta ni s-a întâmplat nouă.
Nu ni s-a întâmplat nouă. Mi s-a întâmplat mie.
Am pierdut-o și eu.
Ai pierdut-o cu mult timp în urmă.
Îmi dau seama că nu am făcut o treabă bună neținând legătura
când am plecat... - ”O treabă bună”.
Soția ta nici nu știa că ai o soră.
Bună.
Isabel este acasă?
Sunt aici.
Mă bucur să vă cunosc, domnule Wilson.
Acesta este fratele meu, Chuck.
Chuck, el este Luke de la școală.
În regulă... mă bucur să te cunosc.
Încep acolo din semestrul viitor.
Da. Istoria muzicii.
Te înscrii?
Poate.
Să mergem. Vom fi sus.
În regulă.
Doar... Doar lasă ușa...
Îmi pare rău. Lasă-mă să adun câteva lucruri.
Tu ai făcut astea?
Da.
Deci, nu mi-ai răspuns la întrebarea de ieri.
Ce întrebare?
Ai văzut ceva?
Există ceva de văzut?
În acest oraș?
Da.
Și oameni care încep să pună întrebări
de obicei am văzut ceva.
Chuck a mers la o întâlnire.
Oameni de grădinărit?
Prietenii grădinăritului. Da.
Ei încearcă să zboare sub radar
ca să poată vorbi despre asta deschis.
Dar toată lumea știe că nu vorbesc despre grădinărit.
Despre ce vorbesc ei?
S-a zvonit că acest oraș va fi bântuit pentru totdeauna.
Ți-am spus despre chestia cu biblioteca?
Bine.
Așadar, un tip s-a spânzurat cu ani în urmă în bibliotecă.
A folosit un teanc de cărți pentru a se cățăra pe o frânghie.
Partea înfiorătoare este că, după aceea, același teanc de cărți
a fost văzut de oamenii care mergeau pe acel culoar.
Au aruncat acele cărți,
și totuși aveau să apară din nou stivuite pe acel culoar.
Bună. Îmi pare rău că vă întrerup.
Ai fost cumva recent în studioul meu?
Nu. De ce?
Nimic. Este... Nu e nimic.
Sunt... Îmi pare rău că vă deranjez. Îmi pare bine să te cunosc.
Sora ta?
Cumnata.
- Deci, care e explicația? - Da...
deci, totul este legat de o femeie care a locuit aici
cam acum o jumătate de secol... Helen Foster.
Fiica ei a fost agresată la școală... rău.
Chiar rău. Și nimeni nu a făcut nimic în privința asta.
Helen a scris la școală.
Ea a scris chiar și familiei bătăușului zeci de scrisori,
și totuși nu s-a oprit niciodată.
Fiica ei s-a sinucis.
Helen a luat-o razna.
Și-a pierdut locul de muncă, era pe cale să-și piardă casa
apoi a ucis părinții bătăușului și bătăușul, de asemenea.
Și apoi s-a sinucis.
Și-a pus o pușcă în gură. Bum.
Ce casă era a ei?
Nimeni nu știe.
Doar o adresă... 825 Forest Road,
care nu există pe nicio hartă actuală.
A încercat cineva vreodată să găsească casa?
Da.
Dar singurele hărți existente din acea vreme
au fost sub un sigiliu ordonat de instanța din anii '50.
Cu ceva timp în urmă, consiliul local trebuia să voteze
desigilarea documentelor...
Știi, să dezvăluie totul
despre locația casei lui Helen...
dar nu au avut niciodată ocazia.
Ședința de consiliu local din 1980.
Da.
Nimeni nu știe cu adevărat ce s-a întâmplat în acea zi.
Când trebuia să înceapă întâlnirea,
camera era încuiată.
Oamenii i-au putut vedea pe membrii consiliului local
și doar o singură femeie în public.
Helen Foster.
Nu cred că funcționează așa cum am sperat.
Sunt visele.
Nu am mai experimentat așa ceva în viața mea
până m-am mutat aici.
Sunt atât de reale.
De obicei, o implică pe mama mea.
Am avut un vis că am coborât scările
și ea era în bucătărie, doar stătea acolo.
Am strigat-o.
Ea nu mi-a răspuns.
Ea doar... se uita.
Apoi ea... a început să țipe.
A fost acel... țipăt ce-ți înfiora sângele.
Am auzit țipătul acela doar o dată.
A fost chiar înainte de a muri.
Mulțumesc că m-ai invitat în oraș în seara asta.
Nu am vrut să merg singură în acest loc.
Nu. Ar putea fi distractiv. Vrei să vezi?
Ceva aici îți atrage atenția?
Atât de multe lucruri bune aici.
Îmi place când un tablou are ceva ascuns în el,
ceva ce s-ar putea să nu observi niciodată
dacă nu te uiți la el ore în șir.
Ce?
Nu știu. Poate este doar...
Este exact ceea ce spune Chuck despre muzică.
E ceva închis înăuntru pe care nu îl vei găsi
dacă nu o auzi iar și iar.
Vrei ceva de băut?
Sigur.
Apa gazoasă dacă aveți.
- Două. - Imediat.
Mulțumesc.
Asta cu toată noaptea, a fost ideea lui Chuck?
Nu. A fost a mea, de fapt.
Mulţumesc.
Știi, am crezut că nu mă placi.
De ce ai crede asta?
Haide.
Voi, v-ați simțit bine cu viața voastră în oraș,
în apartamentul vostru.
Și iată că apar eu din senin să încurc totul
și vă fac să vă mutați în suburbie.
Ascultă.
Deci, am o soră.
Ea locuiește în cealaltă parte a țării,
și singura dată când o văd este pe vlogul meu de cusut.
Știi, ea mă vede.
Dar suntem distante.
Ea doar... Ea nu a înțeles niciodată
lucrurile prin care am trecut când eram mai mică.
Ce vrei să spui?
Ei bine, am o tulburare bipolară.
Am medicamente.
O ține, pentru mine, în mare parte sub control.
Nu știam asta.
Da.
Nu este ceva despre care Chuck sau măcar eu, să vorbim... niciodată.
Am avut două episoade de când ne cunoaștem.
O dată m-a găsit la miezul nopții,
doar ochi umflați și cu nasul sângerând.
Stăteam pe holul din clădirea noastre
de parcă habar n-aveam unde sunt.
Ai fost bine?
În cele din urmă, da.
Și... Și nu mă înțelege greșit. Chuck, este foarte susținător.
Dar pur și simplu nu înțelege.
Doar că nu înțelege nimic
ce nu se poate repara fizic.
Ceea ce încerc să spun este că am înțeles...
prin ce treci.
Dumnezeule. Haide. Să mergem.
Atenție, toată lumea. Galeria se închide.
Vă rugăm să plecați în mod ordonat.
Hei. Să mergem.
Se înrăutățește în fiecare noapte.
Cred că trebuie să plec.
În regulă. Deci o mutare în campus ar fi perfectă, nu?
Ce?
Este Chuck.
S-a mutat când eram tânără și l-am urât pentru asta.
Acum simt că aș face același lucru,
tocmai când am avut în sfârșit șansa să fim din nou o familie.
Bine. Deci ce vrei să faci?
Sincer? Vreau să găsesc Forest Road.
Nu ești prima.
Chuck are teancuri de cărți din bibliotecă,
- ... caută orice fel de indiciu. - Asta a fost deja încercat.
- Poate poți ajuta. - Nu.
- Nu? - Nu.
Nu mă implic în asta.
- De ce nu? - Uite...
unii oameni cred că Ashley și prietena ei
căutau și ele Forest Road.
Aşa și?
Și poate că l-au găsit.
Una dintre prietenele ale ei mi-a spus că...
... au început să i se întâmple lucruri ciudate
înainte ca ea să-și ia viața.
Poate pentru că a găsit Forest Road.
Este adevărat?
Nu știu! Nimeni nu știe. Acesta este ideea.
Nu îmi asum acest risc.
Nu merg pe sub scări, nu voi deschide umbrele în casă,
și nu voi căuta Forest Road.
În nici un caz.
Poate ai putea afla cum a făcut Ashley.
- Adică, ceea ce făcea ea. - Nu asculți.
Chuck. Care-i treaba?
Hei, poți să te întorci acasă?
Da, pot veni. Este totul în regulă?
Nu e nimic să te îngrijoreze.
Am nevoie doar de cineva care să stea cu Maria.
- Și ea e bine? - E bine.
Am avut doar o mică sperietură. Reușești?
Da. Sunt la doar 10 minute distanță.
O să vin acasă acum.
- Care-i treaba? - Trebuie să plec.
Te sun mai târziu.
Ce se întâmplă?
Ești bine, Maria?
Totul e în regulă.
Începe să-ți faci bagajele. Mă întorc peste puțin timp.
Cauți casa lui Helen Foster?
Cine este Helen Foster?
Salut.
Pot intra?
Da.
Pleci?
Da.
Mâine. Mă mut în campus.
Chuck vrea să plec după ce s-a întâmplat cu Maria.
Uite așa.
Afară din nou din viața lui.
Ea ce mai face?
Nu prea bine.
Probabil că vor pleca și ei, în câteva zile.
Unde vor merge?
Nu știu.
Chuck doar trage de timp.
El crede că o poate găsi.
Păi, despre asta am vrut să vorbesc.
Da?
Da.
Eu... am cunoscut-o pe mama ta.
Arată puțin diferit aici.
O femeie drăguță.
Ce tocmai ai spus?
Mama ta? Aceasta este ea, nu?
Ea ma lăsat să intru.
Nu e amuzant.
Ce nu e amuzant?
Mama mea e moartă, Luke.
Ea a murit într-un accident de mașină în urmă cu câteva luni.
Vrei să spui, că ai văzut-o pe Maria...
Eu...
Cine este aceasta?
Asta e mama mea.
Nu asta ai văzut.
Te joci cu mine?
Luke...
...ce ai vazut?
Ei bine, când am bătut la uşă, a răspuns o femeie.
A spus că e mama ta.
I-am spus: „Îmi pare bine să vă cunosc”.
Ea a spus că ești sus în camera ta și...
va veni și ea sus, să te verifice, mai târziu.
Hei. Îmi pare rău. eu...
Poate am greșit.
Poate... m-am înșelat. Trebuie să plec.
Isabel.
Maria?
Isabel... e mami.
Aceste vase nu se vor aranja singure.
Unde ești, dragă?
Nu vrei să vezi ce mi-ai făcut?
Isabel!
Unde te duci?!
CAPITOLUL TREI MARIA
Și acest loc are tone de spațiu pentru arta ta.
Încă faci asta, nu?
Artă?
Pentru asta a primit bursa.
Deci... ce crezi?
Ei bine, sunt uimit de preț.
Dacă am impresia că vom găsi cadavre în subsol.
Nu se menționează cadavre în descriere.
Ascultă.
Acest oraș are doar case vechi, dar cu oase foarte bune,
asta este ceea ce vrei.
Luna viitoare expiră contractul de închiriere...
Nu cred că putem aștepta.
Da. Este... Are oase bune.
Deci... ar trebui să facem o ofertă astăzi?
Da. Voi fi în oraș mâine dimineață.
- Putem vorbi despre asta atunci. - Da. Nici o problemă.
Dar vei avea mostre de model floral pentru ele?
- Da. - Grozav.
Ne vedem când ajungeți în oraș.
- În regulă. Trebuie să plec. - Drum bun.
La revedere.
Există vreun motiv anume pentru care ești dintr-o dată
atât de interesat de istoria Ashland Falls?
Va suna stupid dacă o spun cu voce tare.
Când te-ai autofiltrat vreodată ca să nu pari stupid?
Vrei să luăm pizza?
Sigur. Anunț-o pe Isabel.
Desigur
Bună. Ce părere ai despre pizza?
În regulă.
Ce?
Ea a spus doar „în regulă” și a închis.
Primele luni de terapie vor fi grele.
Erau pentru mine când aveam vârsta ei.
Ce ți s-a întâmplat a fost diferit.
Cum așa?
A ta a fost o boală, ușor de corectat cu medicamente.
Nu este nimic ușor în asta. Ştii asta.
Cred doar că terapia este...
O înșelătorie. Da. Știu cum te simți.
Aceasta este părerea ta, așa că păstreaz-o pentru tine.
Ea era cea care conducea.
Trebuie să înțelegi impactul care trebuie să-l aibă asupra ei.
Acest loc este cu siguranță diferit de oraș.
Dar sunt bine.
Cunosc tonul ăsta, Maria. Nu ești bine.
Ești o fată de oraș.
Viața la țară nu este stilul tău...
mai ales cu un adolescent.
Cum merge cu sora?
Nu știu, Allie.
Eu doar... Adică, desigur că sunt fericită că am putut-o ajuta.
eu doar...
Nu știu dacă voi rezista aici.
Asta vreau să spun. Chuck îți cere multe.
Da.
Adică, o să așteptăm și să vedem cum îi place lui Chuck școala.
Dacă îi place, s-ar putea să fim blocați aici.
- Ei bine, mai vorbim. - Da. Bine.
- Spune-i mamei că am salutat-o. - Am să-i spun.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Allie te salută.
Spune-i că o salut și eu.
Ceva interesant?
- Ciudat, de fapt. - Precum ce?
Păi, toate sunt chestii normale de istorie.
Lucrurile au început ca un oraș al cărbunelui, bla, bla, bla.
Dar apoi, în 1953,
orașul a schimbat la întâmplare toate numele străzilor
și și-a redus granițele.
- De ce ar face așa ceva? - Nu știu.
Și, auzi asta.
Această casă era odinioară...
15 Rose Lane.
Rose Lane. Îmi place asta. O putem schimba înapoi?
Pune un trandafir pe cutia poștală sau așa ceva.
Ai găsit ceva...
Am găsit ceva ce?
”Nu se vor aranja singure”.
Ce faci?
Aranjez expoziția de vase de aici.
Hei...
i-ai putea spune lui Isabel să pună lucrurile la locul lor în bucătărie?
Nu este o cameră de cămin de facultate.
În regulă.
Am plecat. Urează-mi noroc.
Trebuie să pleci deja?
Mai am o afacere la care trebuie să mă întorc uneori.
Doar ține telefonul pornit și ai grijă de tine.
Ne vedem mâine. Te iubesc.
Te iubesc.
Familia și prietenii și o întreagă școală sunt în doliu astăzi
după moartea tragică a lui Ashley Stork
din zona Ashland Falls,
al cărui cadavru a fost găsit astăzi ceea ce pare a fi o sinucidere.
Da. Este doar o tragedie îngrozitoare.
Încă una pentru Ashland Falls.
Orașul acela nu pare să ia o pauză.
Da, dar Ashland are o problemă pe care nimeni nu vrea să o...
- Alo? - Bună, Maria. Mă auzi?
Bună, Ron. Da. Care-i treaba?
Ai pornit deja la drum?
Pentru că ne hărțuiesc cu adevărat
cu privire la amplasarea standului nostru, din nou.
Desigur că asta fac.
Voi fi în oraș în două ore.
- Nu-i lăsa să ne miște. - Bine.
Voi încerca.
Acest lucru se întâmplă de zeci de ani în Ashland.
Amintiți-vă, întregul consiliu local a fost găsit mort în 1980
pentru că au îndrăznit să deschidă cărțile despre istoria orașului.
Acum, explică asta...
Bună ziua tuturor.
Vă mulțumesc că sunteți atât de înțelegători
despre începutul întârziat.
A fost un drum lung înapoi de la oraș,
dar convenția a decurs bine
în ciuda unor probleme administrative timpurii.
Dar vestea bună este că ne-am epuizat aproape tot,
inclusiv rochia de seară pe care ați făcut-o cu mine luna trecută.
Și fiți atenți aici...
Nici măcar nu am scos totul din mașină încă.
Allie, după cum poți vedea, am material mai mult decât suficient
pentru rochiile domnișoarelor de onoare.
Deci convențiile sunt foarte bune
pentru a găsi materiale pe care nu le veți găsi la un lanț de magazine local,
fie că este țesătură specială importată sau doar...
Scuzați-mă, un minut.
Bună. Îmi pare rău că vă întrerup.
Ai fost recent în studioul meu?
Nu. De ce?
Nimic. Este... Nu e nimic.
Sunt... Îmi pare rău că vă deranjez. Îmi pare bine să te cunosc.
Îmi pare atât de rău pentru asta.
În regulă. Unde eram?
- Bună. Suntem acasă. - Bună.
Cum a fost galeria?
A fost, interesant.
Ei bine, este greu să concurezi cu chestiile din oraș.
Nu. Artiștii sunt cu toții talentați.
Nu sunt un snob de artă.
Doar că... s-a întâmplat cel mai ciudat lucru.
Adică ce?
Nu prea știu cum să-ți explic.
Un minut, stăm acolo
privind această colecție de tablouri.
În următorul, suntem zoriți să ieșim afară pe ușă de parcă ar fi fost o bombă.
Ai idee de ce?
Au acoperit niște picturi și au spus tuturor să plece.
Acesta a fost sfârșitul nopții noastre în oraș.
Nu prea prea sunt multe altceva de făcut pe aici, așa că am venit acasă.
Înțeleg.
Nu mai este centrul culturii.
Nu am spus asta.
E greu să găsești ceva să faci îmreună cu Isabel.
Adică, am fost șocată că era o galerie de artă aici,
dar apoi s-a închis.
parcă...
Nu știu.
Ea cum a fost?
Nu pot spune.
Dar, știi, eu sunt doar cumnata întâmplătoare
care nici măcar nu știa că există până acum trei luni,
așa că... n-aș începe să știu cum era normalul pentru ea.
Știi, am trăit sub același acoperiș aproape 10 ani.
Da.
Doar că mă simt mai mult ca un străin pentru ea decât ca un frate.
De asta e aici, nu?
Bună, tuturor. eu...
Îmi pare rău.
Au... Au fost câteva zile agitate.
E frig în casa asta,
chiar dacă temperaturile sunt încă crescute
aici în Ashland Falls.
Dar asta îmi amintește,
că toamna este cu siguranță aici,
și vom face pulovere de la zero,
cu care cred că vă veți distra foarte mult.
Tricotarea puloverelor este puțin mai dificilă
decât să fac o rochie.
Dar pentru mine, este mult mai distractiv
din cauza tuturor modelelor diferite pe care le puteți realiza.
Gandește-te la sărbători...
pulovere urâte de Crăciun, pulovere de Halloween.
Poți cu adevărat să mergi în oraș și să fii amuzant și nebun.
Ca și anul trecut,
i-am făcut lui Chuck un pulover de Crăciun „Die Hard”.
pentru că „Die Hard” este Crăciunul lui preferat...
Sora mea, Allison, mă sună.
Allison este un urmăritor obișnuit al vlogului,
așa că nu știu de ce mă sună
când știe că sunt în direct.
Allie, dacă te uiți la asta,
nu poate aștepta trei minute?
Mulţumesc.
Oricum, să-l lăsăm pe Chuck să se gândească
că un film despre terorişti este un film de Crăciun.
Dar ceea ce încerc să spun
este că poți face cu adevărat orice
odată ce cunoașteți elementele de bază ale puloverului.
Îmi pare rău.
Nu știu de ce oamenii aleg acum să mă deranjeze.
Allie, dacă suni pentru rochiile domnișoarelor de onoare,
nu-ți face griji.
M-am îngrijit de toate. Vezi?
Tu fă-ți griji doar pentru mâncare, bine?
Ce naiba?
Bună. Claire.
Ce se întâmplă?
Ieși din casă acum.
În regulă. Claire,
dă-mi un inel după spectacol, cred.
Deci elementele de bază ale puloverului sunt...
Eu... cineva face o glumă?
Cred că pot să rezolv o locuință din campus pentru noi
pe termen scurt.
Vom avea probleme să vindem acest loc.
Îți iei pastilele?
Da.
În regulă.
Doar că ultima oară când s-a întâmplat așa ceva...
O mie de oameni au văzut-o, Chuck.
Știu. Dar poate au văzut...
Putem să plecăm de aici până mâine, dacă vrei.
La naiba, chiar și în seara asta.
Am nevoie doar de puțin timp.
Asta a fost o greșeală.
Adică, știam că nu ar fi trebuit să părăsim orașul.
Isabel ar fi fost bine singură într-o cameră de cămin.
- Nu, trebuia să... - Tu aveai nevoie!
Aveai nevoie de iertare.
Acesta a fost modul tău de a încerca să repari totul,
dar nu trebuia să faci nimic din toate astea
Nu trebuia să facem asta!
Maria...
Pot repara asta.
Ce se întâmplă?
Ești bine, Maria?
Totul e în regulă.
Începe să-ți faci bagajele. Mă întorc peste puțin timp.
Cauți casa lui Helen Foster?
Cine este Helen Foster?
Chuck vrea să plec după ce sa întâmplat cu Maria.
Uite așa.
Afară din viața lui.
Ea ce mai face?
Nu e bine.
Probabil că vor pleca și ei, în câteva zile.
Isabel.
Vino aici jos și vorbește cu mama ta.
Știu că ești acolo, Maria.
Hei, îmi pare rău, eu...
Poate am greșit.
Poate am greșit. Trebuie să plec.
Isabel.
Maria?
Aceste vase nu se vor aranja singure.
Unde ești, dragă?
Nu vrei să vezi ce mi-ai făcut?
Unde te duci?!
Isabel? Isabel!
Isabel. Te simți bine?
Ea unde este?
- Nu știu. - Unde este ea?
Nu știu. Te simți bine? Ești rănită? Te simți bine?
E în regulă.
Ești bine.
Ce s-a întâmplat cu fața ta?
Ce vrei sa spui?
Sângerezi.
Ce?
Aici.
CAPITOLUL PATRU FOREST ROAD
Am facut-o.
Ai făcut-o?
Ce se întâmplă?
Trebuie să vorbim.
Toată lumea este obsedată de hărțile străzilor,
fie în cărți, fie în evidențele pe care ținutul le are sub sigiliu.
Nimeni nu s-a gândit vreodată să se uite la infrastructură,
dar Ashley a făcut-o.
Ce vrei să spui?
Este de fapt destul de genial.
Ea și-a dat seama că, la începutul anilor 1900,
acest orășel mic cu cărbune era în mare parte electrificat.
Deci, în loc să urmezi drumuri,
și-a dat seama ce ar trebui să căutăm cu adevărat.
Rețeaua electrică.
Exact.
Este singurul lucru pe care orașul nu s-a gândit niciodată să-l ascundă.
Biblioteca este plină de cărți despre infrastructura ținutului,
dar o carte în special
are de fapt o hartă specifică a aspectului grilei din 1923.
Unde caut?
Punând una lângă alta cu orice hartă actuală,
poți vedea clar granița micșorată.
Chiar aici.
Există linii electrice care duc pe acolo,
dar astăzi nu face parte din oraș.
Unde se duc?
Acolo este Forest Road.
Iau asta cu mine.
Așteaptă. Te duci acolo acum?
- Vin cu tine. - Este...
Bună, Chuck, ești gata pentru un prim-plan?
Nu-mi spune că ai uitat.
Filmăm declarația ta astăzi.
Ți-am spus acum o săptămână.
Acum nu este chiar un moment potrivit.
Maria nu se simte bine și...
Ascultă...
Înțeleg că voi ați
trecut prin unele probleme.
Tipul ăsta m-a costat o grămadă de bani.
Și să-l mai rezerv încă o dată, m-ar da un pas înapoi.
Dă-mi doar 30 de minute.
O pot face.
Bună, iubito. Cum te simți?
N-am fost niciodată mai bine.
Du-te să faci ce trebuie să faci.
Știm cu toții că oricum dau mai bine pe cameră.
Ești sigură că te simți bine?
Da.
Du-te să cauți Forest Road.
Vom fi bine.
Hei. O ultimă favoare?
Poți să stai aici cu Maria până ne întoarcem?
Am crezut că o să-mi ceri să merg cu tine.
Vă mulțumesc pentru tot.
Dacă o găsești, atunci poți să-mi mulțumești.
Poți face puțin zoom pe ea?
Mai mult.
Fă mai mult.
Nu, nu-mi place asta. asta nu-mi place deloc.
Scoate-l. Continuă.
Bine, să vedem cum arată.
Ce zici de așa ceva?
Da, în regulă.
În regulă. Măreștei. Puțin mai departe.
În regulă. Asta arată grozav.
În regulă, deci, Maria,
te rog să te prezinți în fața camerei.
Numele meu este Maria.
Și numele de familie?
Numele meu este Maria.
Bine, bine.
Spune în fața camerei
cum ai aflat despre mine și despre Bonnie Davis Realty.
Ce facem dacă aceasta este casa?
Îi dăm foc.
Până la pământul blestemat.
Poate ar fi trebuit să sunăm pe cineva mai întâi.
Uite, Izzy...
O să găsesc casa asta.
Dacă vrei să rămâi în spate, e în regulă.
Înțeleg.
Haide, Maria.
Am observat primul semn că ceva nu este în regulă
când fiica mea a venit acasă plângând de la școală.
Îmi pare rău.
Maria, vorbești despre cum ai aflat despre noi?
Vrei să știi cum...
Cum ai aflat despre Bonnie Davis Realty.
Înțeleg.
Și fiica... te referi la cumnata ta, nu?
Ce am spus?
Ai spus fiică.
Presupun că ea se simte așa între tine și Chuck.
Lasă-mă să încep din nou.
După plâns a venit sângele.
Am început să observ picături de sânge în chiuveta de la baie.
Aceasta este casa ei.
Trebuie să fie.
Trist.
Ce sa întâmplat cu ea, vreau să spun.
S-a răzbunat de 100 de ori.
De unde începem?
Căută ceva care confirmă că aceasta este casa.
Trebuia să fac ceva.
A trebuit să le spun că ce permiteau ei să se întâmple
era un lucru extrem de urât.
Am fost civilizată cu familia Clarke la început.
Deci, atât de civilizată.
Nu am vrut să rănesc pe nimeni.
Am scris scrisori care detaliază fiecare abuz
pe fiica mea l-a experimentat.
Ar fi trebuit să fie sfârșitul.
Ar fi trebuit să fie.
Dar a devenit doar mai rău.
Școala a promis că va face ceva...
... și nu au făcut-o niciodată.
Am fost la consiliul local.
Nici măcar nu au vrut să mă vadă.
Am scris... atât de... multe... scrisori.
Au rămas fără răspuns.
Am apărut la ei acasă.
Nimic.
Nimic!
Această casă era 15 Rose Lane.
Izzy!
Izzy. Izzy. Trebuie să mergem chiar acum.
Izzy. Izzy.
Izzy.
Maria?
Am observat...
primul semn că ceva nu era în regulă
când fiica mea a venit acasă de la școală...
plângând.
Cine este fiica ta?
Maria.
Și unde este Maria?
E moartă!
Îmi pare rău.
Am văzut ceva.
Chuck.
Izzy!
Traducerea și adaptarea: TheOne