Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[Mia som fortæller] Lykken er lige her.
400 trin oppe i Vor Frelsers Kirke tårn uden trusser på, med Emil.
Fuck, jeg er forelsket i dig!
[begge griner]
Som lige har sagt, han er forelsket i mig.
[kameraet klikker]
[sanger] ♪ Alle har en drøm Alle har en drøm ♪
♪ Om aldrig at stå Alene ♪
Så når du rækker ud
Tager jeg straks imod
[Mia som fortæller]
Jeg tror, de fleste af os har en længsel efter
at blive viklet ind i andre mennesker.
At høre sammen med nogen.
Nogen, der bliver, når det går dårligt.
Når det hele bliver dumt og grimt.
SULT
[Mia som fortæller] Det var nær aldrig sket, mig og Emil.
For første gang, jeg mødte ham, så jeg ham slet ikke.
[læser] -Tillykke med bogen. -Tak.
[læser] -Vi er kæmpefans. -Er det rigtigt?
[Mia som fortæller]
Min bedste veninde, Gro, havde taget ham med.
-Hej, Gro! [Gro] -Værsgo.
-Mine yndlingsbobler. -Tillykke.
[Mia] Tak, skat.
Kæmpe tillykke. Men jeg smutter igen…
[Simon]-Jeg lader bilen. -Der er batteri på.
Jeg vil lige prøve det. Vi har lige fået en Tesla.
[Gro]-Okay. -Tak.
Mia, du skal lige møde Emil, vores overbo.
Hej. Mia.
-Tillykke med bogen. -Tak!
Emil trængte til at komme lidt ud. Fraskilt. Mangler D-vitamin, ikke?
-Det er rigtigt. Tæt på at få skørbug. -Skørbug?
Ja. Mærkeligt gammelt ord at bruge.
[Mia som fortæller] Det syntes jeg også, han var. Mærkelig og gammel.
[glas klirrer]
[Rikke] Kære Mia, så er den her. Tour de force.
Historien om Rebecca, der kæmper med kærligheden.
Jeg elsker at være din redaktør,
og er beæret over også at kunne kalde dig min ven.
Kom herop.
Du slipper ikke.
[publikum klapper og hujer]
"Rebecca kunne finde ud af at være forelsket.
Hun kunne finde ud af at være en drøm, en fantasi, men hun kunne ikke finde ud af
at være nogens kæreste.
Igen var hun faldet for en umoden mand, som ikke turde binde sig.
Han behøvede ikke at sige noget. Hun kunne høre, hvad han tænkte:
'Lad mig komme væk fra hende den sindssyge følelses-desperado.'
[spredte grin]
Så op på hesten igen, Rebecca. Swipe, swipe, swipe."
[klinkende glas, baggrundssnak og baggrundsmusik]
Uh!
-Ej, ej, ej. -Okay.
-Det er denne her. Det er Tessa. Kom. -Ikke igen!
-Kom nu! -Vent lidt.
♪…og spank' den skank ♪
♪ Med sin skanky makeup En skanky kjole på den der skanky krop ♪
Men altså, jeg så ikke Emil.
For jeg så mest ham her.
[ophidset stønnen]
[dreng] Åh! Uh!
Vil du ikke med mig hjem og høre noget rødvin…
Høre nogle plader og drikke noget rødvin?
-Jeg skal i skole i morgen. -Går du på KUA?
Nej, jeg går på gym.
[Mia og drengen fniser begge]
Ja, jeg er 2.g'er. På Rysensteen.
♪ Men hun er fucking boss Og jeg elsker, hun er skanky ♪
♪ Fordi det er jeg os', den skank ♪
[Mia som fortæller] Wake up and smell the coffee.
Det ville nogen sikkert sige, men ikke jeg.
Niksen biksen, Karen Blixen.
Jeg havde nok stadig knaldet teenagere, hvis ikke Gro havde insisteret…
[Gro i telefonen] Drik nu kaffe med ham, Mia!
Han er sød og ordentlig, og han synes, du er spændende.
-Hvad er der galt med ham? -Der er intet galt med ham.
Kunne det ikke være sjovt at prøve en voksen for en gangs skyld?
Og drop det der med, at han er for gammel.
I er lige gamle, Mia.
[Emil] -Så blev jeg arkæolog i stedet for. [Mia] -Nå. Arkæolog? Hvor vildt.
Er du så på udgravninger i Egypten med sådan en lillebitte ske?
Nej. Nej, det er jeg ikke. Nej, det er mere noget med en skærmbrille
og et Excelark på Glyptoteket. Jeg er udstillingsansvarlig.
-Jeg har forresten læst din bog. -Okay.
-Ja. -Du er da en form for hurtiglæser.
Det ved jeg ikke. Jeg har tid, når jeg ikke har børnene, så…
[Mia som fortæller] Åh nej. Han har børn!
-Gro har sagt, at jeg havde børn, ikke? -Øh, nej.
-Det har hun ikke. Men det er så f… -Okay.
Bare rolig. Jeg skal nok lade være med at vise billeder.
[Mia fniser og Emil griner]
[Emil] Øhm.
-Hov, det er her, jeg tænkte. -Okay. Jamen det… Det er da dejligt.
Når man skriver… Bruger du dig selv i Rebecca-karakteren?
Ja, altså, jeg låner af mit eget liv, og så fiktionaliserer jeg, og så…
-Så bliver det til noget helt femte. -Nå, sejt.
Jeg har ikke engang Instagram, så jeg er nok lidt til den private side.
Shit!
Hvad?
Øhm…
-Må jeg godt… -Hvad sker der?
-Må jeg gemme mig her i to sekunder? -Øh, ja.
Det er bare ham der med cyklen. Vi var kærester i et halvt års tid.
Okay.
Er han farlig, eller hvordan?
Jeg tror, han har set dig.
Nu er han stoppet op.
Dav.
Dav. Bed hende, der prøver at gemme sig, om at give mig min Prince-plade tilbage.
Øh…
Hej, Jeppe.
Ej… Undskyld det med din LP.
-Den skal jeg nok få sendt over. -Er det alt, du har at sige?
[Mia fnyser]
Hvad skal jeg sige?
"Undskyld, at jeg skred så pludseligt".
Øh…
[Jeppe] -Pøj pøj med hende der. [Mia] -Helt ærligt!
-Tak. -Jeg skal nok aflevere din plade.
-Glem det. Jeg har Spotify. -Men…
Ej… Jeg er virkelig ked af, du skulle være vidne til det her.
Nej, hold da op. Det var da et skønt øjeblik.
Jeg har været sammen med mange idioter.
-Skal jeg tæve ham? -Ja!
-Okay. Så gør jeg det. -Nej…
[begge griner]
Nå, men det, jeg ville sige med din bog, det var, at du er virkelig sjov.
Ja. Og så elsker jeg den måde, du anfægter strukturerne på.
Det er en fed måde. Du gør det med humor.
Prøv at sige det igen.
-Hvad? -Strukturerne.
Strukturerne.
Du har en sexet mund, når du siger "strukturerne".
Det er der mange, der siger. Det er derfor,
jeg lige fletter det ind i samtalen.
Strukturerne.
[Mia som fortæller] Han var sød og klog og voksen,
men det skulle ikke forhindre mig i at droppe ham.
-Han har to børn! [Mehmet] -Nå.
Er det ikke meget sat? Er det fedt?
Men så tog jeg hjem til min bror og hans kæreste,
som kan finde ud af at have et rigtigt parforhold.
-Men hvad så, hvis han har børn? -Ja! Altså, folk har børn.
[Mehmet] So what?
Altså ikke lige os, men altså folk har børn, Mia.
-Vi er nok bare meget forskellige. -Det er vi også.
[Mehmet] Det tog mig for eksempel tre år at forstå din brors humor.
-"Nå, du er ironisk nu og ikke uempatisk." -Nå. Det er jeg glad for, du tror, skat.
Men nu er der for en gangs skyld en, som vi har lyst til at drikke rødvin med.
Kan du huske ham efterskoleeleven?
-Nej! Han var højskoleelev! -Nej!
Han havde et band og snakkede om sin far.
[Mehmet] Som kastede op på mit kelimtæppe.
Og drak min dyre Barolo, jeg havde fået i julegave af ministeriet.
-Stop. -Den var dyr.
Ad! Og I bollede nede på toilettet! Nej!
-Hvad? [Andreas] -Undskyld!
-Det kan han ikke holde til at høre. [Mehmet] -Det skal jeg lige høre.
Jeg har vasket alle håndklæder på 90 grader.
-Tænk ikke mere over det. -Okay.
-Det var der ingen, der skulle have vidst. -Jeg hører jer. Jeg finder en yngre.
-Skål for en yngre model. -Nej!
-Det var ironi, skat. -Godt! Skål.
[Mia som fortæller] Sådan landede jeg endelig i mine tredivere
og besluttede mig for at give "mærkelig og gammel" en chance.
Hvad er det, du sidder og laver?
-Jeg sidder og laver en servietblomst. -Hvor er den fin.
-Tak. -Hvor har du lært det?
Jeg har været på sådan et origamikursus, tre måneder i Kyoto.
-What? -Det er løgn. Jeg har lært det på YouTube.
-Du er så dum. -Nej, det synes jeg ikke.
Du har et dejligt grin.
Tak.
Den er til dig.
[hyggesnak og musk i baggrunden]
-Tak. -Selv tak.
[dramatisk violinmusik]
[Emil griner]
Nå ja!
Fuck! Nej! Hvor er du nice!
[dramatisk violinmusik fortsætter]
[mobil ringer]
Ikke stoppe. Ikke stoppe.
[støn]
Sorry. Jeg er nødt til at tage den. Det er Katrines ringetone.
-Hvad? -Det kan være vigtigt. Jeg hører lige ad.
Hey, hvad så?
[Katrine] Jeg sender børnene op, ikke?
-Nu? -[Katrine] Ja.
Okay. Hey.
De er på vej op.
-Hvad? Hvem? -Felix og Selma.
Jeg er virkelig vild med dig, men jeg tror,
det er lidt tidligt for dem at møde dig. Det tror jeg.
Ja, selvfølgelig.
Kan vi… Ja!
-Hvad mangler du? -Mine bukser.
Bukser… De er her! De er…
[snubler]
-Av. -For helvede, skat!
Okay! Nej! Bagtrappen.
[lyden af trin på trappen]
[Felix] Far!
[Selma] -Far? -Okay!
[Emil] -Har I haft en dejlig dag? [Selma] -Jeg har en bussemand.
[Emil] På fingeren? Nej, hvor lækkert.
Smut ud og vask hænder, så får I saftevand.
[Felix] -Men far? -Jep?
Selma siger, man kan hedde Bror. Det kan man da ikke!
Jo, aba-bab. Ikke "sgu". Søs kan man også hedde jo.
[Emil] Det er jo søster.
-Ja… -Det var til dig.
[Felix] Så underligt.
[Selma] -"Hvems" tandbørste er det her? [Felix] -Ja, hvis tandbørste er det?
[Emil] Det er et godt spørgsmål. Øh…
Ja, det er en, der hedder Mias tandbørste.
[Felix] Hvorfor har hun ikke taget den med, når hun er gået?
[Emil fniser] Det er et godt spørgsmål.
[Selma] -Far, du smiler. -Ja!
[Selma] -Du er underlig. -Jeg er lidt underlig.
Det er, fordi hende Mia, hun er en, der gør mig glad.
Har mor husket at smadre jer, mens I var derovre?
Eller er det bare mig, der skal gøre det hver gang?
[De griner alle]
Nu må du ikke blive irriteret, vel? Men jeg kan jo dufte, den er bedst i test.
-Da jeg læste det…. [Mia] -Hej.
[Simon] Hyggeligt.
[Gro] -Kommer du ad bagdøren? -Hej, skat.
-Hej. -Hej.
-Ja… -Godmorgen.
-Hvad så? -Kommer du oppefra, din slut?
-Det gør jeg. [Gro] -Skal du have kaffe?
-Jo tak. [Gro] -Tak.
[Gro] -Nå, hvad så? -Han bliver bare sødere og sødere, altså.
-Jeg sagde det. -Og det er virkelig, virkelig god sex.
-Halleluja, søster. [Simon] -Det kommer ikke bag på mig.
Vi er nogle fuckboys i den her opgang.
-Don't say fuckboy in front of Vester. [Simon] -Why not?
Han er arveligt disponeret.
Er det ikke rigtigt?
-Er du en fuckboy, skattemand? -Stop!
-Kan du sige fuckboy? -Nej, han kan ej!
-Fuckboy. -Ja!
[Gro] Hold nu op.
Tænk, så skal du være bonusmor.
-Papmor. -Nej, rolig nu.
Plastikmor. Hvad kalder man det?
-Jeg ved det ikke. -Nå.
Nu skal jeg jo først lige møde dem, og så må vi se, ikke?
Ej!
Det er en vild rolle!
Det er den onde stedmor eller den søde guvernante, ikke?
Det er lidt det, der er at vælge imellem. Meget stereotypt belastet.
Ja. Jeg er helt klart hende den søde.
Hende frelsertypen, hende, der synger med børnene.
-Fra den der film. -Sound of Music?
-Nej. Hende med paraplyen og tasken. -Nå! Mary Poppins.
Mary-fucking-Poppins! Hende vil jeg være.
Alle kan lide hende.
Er der en bog i det? Det med bonusmor. Alle kan lide hende?
Der er kød på det. Og så er der vildt mange mennesker,
der lever i det her, ikke? Dine, mine, vores børn.
Et kæmpe publikum.
Rikke!
Jeg har ikke mødt dem endnu, og du kapitaliserer allerede på mit liv!
-Er det for meget? -Nej.
-Er du nervøs? Lad os gå ind. -Jeg glæder mig.
Det gør jeg også.
Desværre gemmer de sig. Jeg ved ikke, hvor de er henne.
Nå for søren.
-Ja. -Det var da ærgerligt.
Ja.
Jeg har ellers nogle kæmpestore chokolader med.
[Selma] Felix, kæmpestore chokolader! Åbn!
Hej venner.
Det er så Mia.
Jeg har glædet mig meget til at møde jer.
De her er faktisk til jer.
I kan ikke lide chokolade, vel? Jeg kan ikke huske det.
Jo, far.
Vil I vise mig jeres værelse, måske?
Jeg kan faktisk jonglere med tre bolde.
-Kan du det? What? -Præcis ligesom en klovn.
-Er det rigtigt? -Må jeg prøve dine sko?
Det må du. Jeg tror, de er rigtig flotte til dig.
[Felix] Det er lige herinde.
Far sagde, vi skulle rydde op, fordi du kom.
[Mia] De klæder dig godt.
Vi ses, Mia.
-Vi ses. -Hej hej.
Smut ned til mor, jeg kommer.
Det gik virkelig godt.
Jeg er tilbage om to.
[Felix] -Hun hedder Mia. [Katrine] -Det var da et pænt navn.
[Felix] Og så havde hun…
Hey, må jeg spørge dig om noget?
[Emil] Ja.
Har du det sådan, at du tænker, at du aldrig vil have flere børn, eller?
Nej…
-Okay. -Det tror jeg ikke, at jeg har.
-Hvorfor? -Det er bare, fordi at…
Jeg godt kunne tænke mig et barn på et tidspunkt. Med dig.
Det er jeg glad for, at du kunne.
Skal vi lave et barn?
9 MÅNEDER SENERE
[babygråd i baggrunden]
[moren trøster den skrigende baby]
[Mia] -Skulle jeg flette dit hår? -Mine strømpebukser klør!
Bare hold op med at tænke på det.
[Emil] Felix, har du pakket skoletaske? Vi skal gå.
-Hvad dag er det? -Hvad dag er det? Det er onsdag.
-Onsdag? [Emil] -Ja.
Fuck! Hvad med hans gymnastiktøj? Jeg tror ikke, det er rent. Shit!
Felix, giv mig min telefon. Tak. Og så ud og pak din skoletaske.
Nej!
Hvorfor siger hun "gymnastiktøj", når det hedder "idrætstøj"?
Det er, fordi vi er gamle. I gamle dage hed det "gymnastiktøj".
[Selma] Far?
[Emil] -Skat, fandt du det? -Ja.
-Men så kom med det, skat. -Ja ja.
[Mia] Fuck!
[Emil] Jeg kommer. Jeg skal lige…
Altså…
-Jeg synes, vi skal få noget hjælp. -Ja, lad os det.
[Sygeplejerske] Er du okay?
Jeg er lidt bekymret for, at det er mig, den er gal med,
for Emil har jo to børn, så vi ved i hvert fald, at han godt kan.
Derfor er vi også glade for, at vi kunne få en tid her.
Der er lang ventetid i det offentlige, så…
Ved du hvad? Alt ser fint og normalt ud.
-Er det rigtigt? -Ja, det er det.
Så hop du bare ned med dig, og tag tøj på.
Tak.
Ja.
[banker på døren]
Hold da op! Det er et stort sted, I har.
-Undskyld, vi ikke har en stol til dig. -Det er fint.
Men vi er faktisk færdige her.
-Okay. -Yes.
-Nå? -Alt ser fint og normalt ud.
-Ja. Fint og normalt. -Dejligt!
Mia, nu har jeg lagt nogle recepter op til dig på serveren.
Du skal tage nogle piller, som modner dine æg.
Du får en indkaldelse til ultralyd, og så finder vi ud af sammen,
hvornår du begynder at tage Ovitrelle, ægløsningssprøjten.
Og så 36 timer herefter inseminerer vi dig med Emils sæd.
-Ja. -Og bagefter…
Så skal du tage nogle stikpiller, som styrker din slimhinde.
Okay? Det var alt.
-Fedt! -Godt! Ja…
-Det skal nok gå rigtig godt. -Ja ja.
-Vi glæder os. -Ja! Eller… Ja.
Ja.
[Mia som fortæller] Hun er en sol, der stråler ud over hele familien.
En fucking Messias, der kaster lys og glæde på alle omkring sig.
Hun er Frelseren. Bonusmoren sendt fra himlen.
Hun yder omsorg for to børn.
Omsorg for to børn, som jeg ikke har født…
Men som jeg elsker… Men som jeg ikke har født…
Skat? Emil?
[Mia sukker]
Emil.
Emil, skat. Du er faldet i søvn.
Kom.
Ja. Sorry.
Jeg forstår ikke, hvorfor det skal tage så lang tid at putte hver eneste aften.
Nej.
De sagde 36 timer før.
-Skat, 35 eller 36, tror du ikke, det går? -Det ved jeg da ikke.
[Emil] Nej. Øhm…
Så skulle den her drejes til… Hvad? Nå, sådan her.
-Yes. -Op til… 250.
Hov. Det er ikke så godt.
Der er en luftboble i. Det er farligt, er det ikke?
Det forklarede sygeplejersken. Kan du ikke huske det?
-Den skal være der? Hvorfor? -Det ved jeg ikke.
-Den er ikke farlig, hvis den er lille. -Okay, men det er den.
-Ja. Kom nu bare. -Ja. Okay.
Okay.
[Mia rømmer sig]
-En, to, tre, fire, fem. -En, to, tre, fire, fem.
Så!
-Gjorde det ikke ondt? -Næ.
-Det var faktisk ikke så slemt. -Badass!
Jeg har en idé.
[melodiøs baggrundsmusik]
[Emil griner]
Er den stor nok til dit sædfyrværkeri?
[læge] Så må du godt hoppe ned.
[sygeplejerske] -Kom du op og sid. -Løber det ikke ud, eller…?
-Det skal du ikke tænke på. -Okay.
Tak.
[sygeplejerske] Sådan der.
[sygeplejerske] -Hov. [Emil] Nå, hey.
[Emil pruster]
Jeg skulle helt ned på første sal.
Vi er faktisk allerede færdige med insemineringen.
Okay?
-Ja. -Nå, fedt. Sæden er inde.
Gik det godt?
Det er svært at sige endnu,
men lad os håbe, at det var det, der skulle til.
Sædprøven var jo ikke helt dårlig.
-Nå? Hvad betyder det? -Der var ni millioner sædceller i prøven.
-Okay! -Fedt.
Femten millioner er gennemsnittet.
Okay. Øh… Jeg har to børn i forvejen.
Ja, men mænds sædkvalitet kan godt falde med alderen.
-Det er der ikke mange, der ved. -Så den er bare…
Mia, jeg skriver en ny recept til dig.
Skat!
-Han sagde, at ni millioner var fint. -Det var ikke helt det, han sagde.
Emil, vent nu lige.
Jeg skal lige stille stolen tilbage, hvor jeg tog den.
[patient] Luk!
Skat…
-Man kan jo ikke finde rundt, for fanden! -Hey, hey.
Det er muligt, der kun var ni millioner, men jeg elsker dem allesammen. Ikke?
Og de er lige blevet skudt op i mig på det helt rigtige tidspunkt.
[simulerer pistolskud]
Det skal nok gå.
[melodiøs baggrundsmusik]
[Mia fniser]
[Emil] Hyggeligt.
[lidenskabelige støn]
[banker på døren]
[dame] Er I okay derinde?
Øh, ja.
Nu er der vel samtykke?
Øh, ja! Ja, for fanden!
-Tak, fordi du spørger. -Nå, det er godt.
-Bare giv den gas! [Mia] -Tak!
[Emil fniser]
-Var det Anne Marie Helger? -Ja, det tror jeg. Det tror jeg, det var.
[Felix] Kan du ikke løbe hurtigere?
[Emil] Pas nu på med at falde, ikke? Især dig, Felix.
Viggo!
Hey, skat? Jeg har kvalme.
-Nå. Irriterende. -Nej! Jeg har kvalme!
-Er det rigtigt? -Og ømme bryster.
-Dem her? -Av!
-Lad os tage hjem og putte om dig. -Nej!
Jo! Jeg hader de her tvangsarrangementer.
-Jeg vil møde de andre forældre. -Hvorfor?
Kom så! Vi skal i gang. Kom indenfor.
-Vi kommer! -Vi kommer.
Oscars mor er god at møde, hvis man vil shanghajes til alle mulige udvalg,
-man helst ikke vil være i. -Kom nu.
[hvinende børn]
[Oscar] Hvem er du?
Jeg er Selma og Felix' bonusmor.
Jeg hedder Oscar.
Er det rigtigt?
[Oscars mor] Hej! Jeg vil sige, at det er vigtigt,
at vi ikke sætter os med dem, vi plejer.
Og så vil jeg sige, at jeg stadig mangler frivillige
til halloweenfestudvalget til efteråret.
Og så lad os bare gå i gang med den dejlige buffet!
Hej.
Hej!
[Felix] -Skal vi have nogle flødeboller! -Nej, nej, nej!
-Stop! -Nej!
Jeg fortalte, hvor vigtigt det er,
at vi husker at snakke på kryds og tværs, også os voksne i forældregruppen,
sådan så børnene også ligesom husker, at man ikke…
Alle skal være inkluderet der.
Skal vi strukturere det lidt og sætte os sammen
og lave et lille Excelark?
[forælder] Han væltede rundt.
Et lille glas?
-Ellers tak. -Nå.
-Der er måske en lille ny på vej? -Det er meget tidligt, så…
-Spændende! Tillykke! -Tak.
Oscars mor?
-Ja? -Jeg vil gerne melde mig til festudvalget.
Nå, hvor dejligt!
[Mia] -Jeg kan næsten ikke holde mig. -Kommer, kommer.
Værsgo.
[Mia hviner og tisser]
[Mia] Okay…
Så.
-Har du sovet godt? -Shh!
-Gulvvarmen virker ikke for tiden. -Skat, vi skal lige…
Ja, sorry.
[Emil sukker]
[Mia] Nå.
Det er okay.
-Er det okay? -Ja ja, altså…
-Ja. -Kom her.
[gusmester] Og her kommer lavendel.
[vand syder på sten]
Bare træk vejret ind her.
Jeg har læst, at danske mænds sædkvalitet er halveret de seneste 40 år.
Hvad er der galt med de danske mænd? Hvad gør de forkert?
De drikker øl, mens de ligger med den bærbare oven på nosserne.
Nej. Men de siger, at sæden allerede forringes inde i morens mave.
Det er mødrenes skyld. Selvfølgelig! Det er jo…
[folk tysser på dem]
Gran. Godt for lungerne. Og fordøjelsen.
Og der kommer varme her. Værsgo.
Det er seriøst en epidemi. En reel trussel imod menneskeheden.
Eller en løsning på klimaproblemerne. Det kommer an på, hvordan du…
[Mia, Rikke og Gro griner]
Sorry, vi glemte det igen. Sorry.
[gæst] I skal være stille herinde i saunaen.
-Ja… [gusmester] -Og her kommer varmen.
Det er også bare helt fucked, at jeg skal behandles med hormoner og sprøjter,
når det er Emils sæd, den er gal med.
[gæst] -Det var dog utroligt! -Sorry!
Hvis jeg regner bagud, så er det 12 timer siden,
vi sidst havde sex, ikke?
Klinikken sagde, det er godt, hvis der er sædceller
i livmoderen omkring ægløsning. Hele tiden.
Vi knalder hele tiden, skat. Jeg har ondt i pikken.
Vi knaldede to gange i går og i nat.
Vi knalder meget.
Vi skal også knalde i dag for at helgardere.
Helgardere? Nu bliver jeg liderlig. Det er meget frækt sagt.
Det er ikke sjovt, Emil. Det er det ikke!
Det er mig, der tager initiativ,
og dagen er snart gået. Måske har jeg ægløsning.
Dagen er ikke snart gået. Kl. er ikke 14!
-Vi kan da knalde, når vi kommer hjem. -De sagde om dagen! Om dagen!
-Ikke om eftermiddagen! -Stop. Det er for meget nu.
Du er hysterisk.
Mia?
Mia. Skat?
Skat, stop! Hvad laver du?
Hvorfor går du bare?
Er jeg hysterisk, så er der ingen grund til, at vi er sammen.
Skat. Skat!
Det var dumt sagt. Undskyld. Jeg er…
Jeg er ikke hysterisk. Jeg er bare bekymret for,
at alt det her slid og alle de sprøjter og pis og lort
så er spildt, at vi misser en ægløsning, bare fordi vi ikke orker at have sex.
Dit sædtal var helt nede på fire millioner den her gang.
Jeg kan godt huske mit sædtal, Mia.
Jeg hader, at det her ødelægger vores sexliv,
for jeg elsker vores sexliv.
Nu er jeg bange for, at du slet ikke tænder på mig længere.
Kom.
Jeg er tyndslidt.
[sukker]
Kan jeg gøre noget?
Okay, kom. Kys mig på halsen.
[sukker opgivende]
Øhm…
Vil du se noget porno?
-Porno? Nej. -Nej, okay. Nej.
Det var også kun, hvis det hjalp.
Okay, eller…
Det kan vi godt.
-Ja? -Eller… Har du lyst?
[fniser]
-Ja ja. -Okay.
Okay.
Øh…
-"Horny stepmother". -Bum!
Okay!
[pornoskuespiller] Hvis jeg lige kan få den her strømpe af.
Det kan være, vi skal spole frem, til der sker noget.
[højlydte støn]
-Okay! -Whoa!
-Okay. Jeg finder noget andet. -Tak.
Okay.
[støn]
Ser du porno?
Ser og ser. Man falder vel over det engang imellem.
Du falder over PornTube?
Sig lige det igen.
Hvad? PornTube?
Du har en meget sexet mund, når du siger PornTube.
Er det rigtigt?
Uhm.
[stønner ophidset]
Vent lige lidt.
Okay.
Av, av!
Åh, fuck!
Åh!
Hvor er du dejlig.
Jeg er lige ved at komme. Jeg kommer!
[Emil stønner højlydt]
Hvor er du dejlig! Av, av, for helvede!
Op. Hjælp mig lige.
Okay, her.
[Emil] Uh!
Vi må lave en ny handleplan.
Vi skal drikke mindre alkohol, og vi skal spise mere fisk.
Og du skal droppe de der stramme underbukser.
Og vi bør begge begynde til akupunktur.
Ja, okay. Skal vi lige…
Skat. Skal vi ikke lige sætte os ind i stuen og bare lige…
Der skal en ny pose i.
Okay.
-Skal jeg hjælpe? -Nej! Og festrygning er et no-go.
-Det er jeg holdt op med. -Nej.
-Hvornår har jeg… -Sidste weekend røg du.
Du skal gøre det langsomt.
Det tager kun tre måneder at forbedre sædkvaliteten.
-Man kan gøre noget selv, hvis man gider. -Skat…
-Mærkelige poser! -Det ved jeg godt. Sorry.
Jeg troede, det var de store.
Man skal komme dem langsomt på.
Jeg skal slappe af! Jeg må ikke bekymre mig så meget.
Min krop kan jo ikke…
Det sætter sig fast i min krop, hvis jeg er vildt stresset…
Skat, du ødelægger alle poserne.
Må jeg gøre det, måske? Skal jeg ikke gøre det?
Gå ud og skift underbukser!
Ja. Det gør jeg nu.
[høne kagler]
[Gro] Hende der er helt skruk. Hun ligger og ruger på ingenting.
Men så fordi hun tror, at hun ruger på noget,
så lægger hun ikke nogen æg.
Det kan vare ved i en evighed, hvis ikke man hjælper hønsene
med at steppe ud af det, ikke?
Man kan putte en spand over hovedet på dem for at kurere dem.
En spand? Er det ikke synd?
Nej. For efter 24 timer er de afskrukkede.
[Mia] Skruk er egentlig et latterligt ord.
Simon er megaskruk. Han fortalte Vester, at vi er ved at lave en lillesøster.
Jeg ved slet ikke, om jeg overhovedet har lyst.
Kommer I snart og tager ansvar for jeres egne unger?
[Gro] Ja. Skal vi finde nogle pinde og lave snobrød?
-Ja. -Ja!
Ja! Ubagt dej og bållugt i tøjet.
Gro, kan man få hvidvin på dit arbejde?
Nej! Rikke, det er en familielegeplads.
Ja! Netop derfor burde I have et lager.
[Rikke] Bogmessen i Göteborg har inviteret dig.
-Oplæsning og interview på scenen. -Hvor godt!
Ej, perfekt, mand!
Jeg har brug for nogle penge. Fertilitetsbehandling er dyrt.
Tak for det, du sendte.
-Kunne du lide det? Det kunne du ikke. -Kan du lide det, vil jeg spørge?
Irriterende spørgsmål, Rikke. Jeg kæmper jo med det.
Nej, prøv at høre. Du er i stinkefasen. Alt er, som det plejer. Du er pissedårlig!
Det er et megaubehageligt kontroltab, men du skal bare igennem starten.
Du siger, jeg stinker.
Gu gør jeg så!
[Mia griner]
Puh!
Det er rigtigt nok. Jeg kan ikke finde hoved og hale i det,
og jeg er megauinspireret og…
Bonusmor-komedie…
Mind mig om, hvorfor vi syntes, det var en god idé.
Idéen fejler da ikke noget!
Det føles ikke som en komedie.
Det behøver ikke at være sjovt, hvis det ikke er det.
Det er faktisk autenticiteten, jeg mangler.
Du er så irriterende, når du har ret!
Nu må min kolde, kloge redaktør gerne forsvinde,
så jeg kan være sammen med Rikke.
Nå, okay. Så skal vi tale om min fødselsdag!
Fortæl mig, hvad du skal have på. Nej, hold kæft!
Jeg skal have en fantastisk kjole på.
It's to die for.
[Felix spiller videospil ] Ja!
[Mia som fortæller] Hun er taknemlig over,
at hun fra starten har kunnet lide børnene.
Virkelig lide dem. At de kunne lide hende.
[Emil jubler] Ja, skat!
[jublende fodboldfans i spillet]
[Selma] Far, jeg vil gerne have æggebakken.
[Emil] Øh…
At det føltes naturligt at være sammen.
Varmt og godt.
[Selma] Den grønne maling.
-Den grønne maling. [Emil] -Nå, den har vi brugt.
[Emil] Den mørkegrønne? Hvad med lyserød?
[Selma] Den der.
[Mia lytter til høj rockmusik]
[Selma] Bøh!
Åh!
Selma, for helvede!
-Jeg prøver lige at få lidt fred, okay? -Men jeg ville jo bare vise min maske.
Ja, men ikke lige nu, Selma.
-Hvad så, skat? -Hun gider ikke at se den.
-Hvad sker der? -Jeg prøver at få noget ro til at arbejde.
-Der er hele tiden afbrydelser og larm. -Okay.
Jeg kan ikke fokusere. Jeg bliver stresset.
Jeg prøver at få noget ro på, men de må have lov til at være her.
[Mia som fortæller] Hvis man ikke får et barn, er man så stadig selv et barn?
[Mia hører høj rockmusik]
Skal vi ikke vente med at teste indtil efter Rikkes fest på lørdag?
-Kan du vente så længe, tror du? -Ja da. Vi er gladere, når vi håber.
Så får vi en sjovere fest. Vi trænger til en sjov fest.
Vi bliver også glade, hvis vi tester, og du er gravid.
[hygge- og festsnak, loungemusik i baggrunden]
[høj musik]
Jeg troede, I prøvede at blive gravide. Eller?
-Jo. Det gør vi. Jo. -Okay. Ja ja.
-Vi tog en test i morges. Negativ. -Nej! Shit, det er jeg ked af.
[Simon] Øv.
-Hvad med jer? Hvordan går det med jer? -Hvad med os? Vi knepper bare igennem.
Jeg kigger på sådan et firemandstelt. Man kan få det til Teslaen.
Når du begynder at kigge på tilbehør til Teslaen, ikke…
Sorry.
Whoa! Kan man aldrig få lidt privatliv i det her firma?
Jeg vil gerne bare lige sige hej.
Jeg kan ikke få lov til at gå på toilettet alene.
Jeg kan ikke få lov til at sidde helt almindeligt derhjemme
og bare hygge mig og se fjernsyn, uden at der er børn over det hele,
fordi vi allesammen skal sidde i den samme fucking sofa!
Kunne vi få en lidt større sofa?
Nej, det kunne vi ikke, for det passer ikke ind i Emils meget fine æstetik.
-Vi har ikke plads til en stor sofa. -Vi har ikke plads?
-Det har vi da ikke. -Hvad med mig?
-Hvad med dig? -Er der plads til mig i dit fine hjem?
Skal vi ikke kalde det en aften, skat?
[hånende] "Skal vi ikke kalde det en aften, skat?"
Hold da op.
Skal vi kalde det "kedelige politimands-Emil"?
Oste-Emil. Puha! Jeg vil ikke hjem.
-Okay. -Jeg har det godt.
-Er lidt vand i hovedet måske en god idé? -Gu vil jeg ej!
Okay!
-Går du bare? Hvor er du barnlig! -Jeg finder en taxa til os.
Hey! Det var fucking tarveligt, at din sæd var god nok med Katrine, men ikke med mig!
Lad os ikke tale om det her, når du er fuld. Nu går vi hjem.
-Nej! -Hold nu op.
-Du vil jo ikke tale med mig! -Jo. Gå, kom.
[Mia hvæser som et rovdyr]
Hvad foregår der? Hvad? Styr dig!
Du skal ikke sige til mig, jeg skal styre mig!
Så lad være med det. Nu får vi dig hjem. Kom.
Nej! Nej!
-Okay… -Jeg vil ikke hjem!
-Hvorfor vil du ikke med hjem? -Fuck dig!
Skat!
[Emil råber] Hvor er du fucking irriterende!
[høj rockmusik med teksten:] Så fri…
[musikken forstummer]
[musikken starter igen]
[musikken forstummer igen]
[kirkeklokker i baggrunden]
[Mia sukker]
Fuck!
Fuck.
Godmorgen.
Shit, hvor var jeg fuld i går.
-Jeg sætter den lige… -Vil du ikke lige… Sid ned.
Jeg er meget brødbetynget.
Og brødflov.
Har du spist? Skal jeg lave en toast?
-Eller… -Kan vi ikke bare lige snakke om…
Jo, selvfølgelig.
Nogle gange så har jeg det lidt, som om jeg er statist i dine følelser.
Men jeg er her faktisk også.
Selvom jeg ikke viser, hvad jeg føler hele tiden.
-Det ved jeg godt. Det er jeg ked af… -Lad mig lige sige det her…
Du skiller os lidt ad med din vrede.
Det er, som om du dyrker de dårlige følelser for dig selv,
i stedet for at vi tager det i opløbet og taler om det stille og roligt.
[mobil ringer]
-Det kan være noget med børnene. -Tag den.
Hej, Katrine.
[Katrine taler utydeligt]
Nå, er det dét?
Glædelig mors dag.
Nå ja. Det er jo rigtigt.
-[Andreas] Du er på medhør. Mehmet er her. -Hej.
[Andreas] -Hej. [Mehmet] -Hej.
Der er sket noget rigtig fucking lort i nat med en random fyr.
[Andreas] -Hvad for noget? -Mig og Emil havde et kæmpe skænderi.
Jeg var fuld og kom næsten til at være sammen med en fyr.
Okay, Mia. Nu siger du "næsten". Var den inde, eller var den ikke inde?
[begærlige støn]
Hvad hedder du egentlig? Hvad er dit navn? Hvad?
Pointen er, at jeg bremsede det, ikke? Jeg gjorde det ikke,
og det havde den gamle Mia gjort. Vi kyssede kun.
Ja. Det synes jeg er flot, Mia.
-Jeg skal fortælle det til Emil, ikke? -Det bliver han glad for at høre…
Nej, nej, nej. Ti lige stille, Andreas.
Mia, Mia. Træk lige vejret. Ikke gøre noget drastisk.
Du siger, at det var en fuldemandsfejl med ham den random?
Ja! Jeg elsker jo Emil. Det er ham, jeg vil have et barn med.
Jeg føler, at han fortjener, at jeg er ærlig.
Nej, skat! Don't tell the truth. Aldrig!
Lyt til to, der har været der.
Shit happens, Mia. Og så lever man med det, ikke?
Med skylden og skammen og sorgen og…
Jeg føler bare, at jeg burde sige det.
[Andreas] Du vil bare rense din dårlige samvittighed.
[Mehmet] Nu siger jeg noget.
Måske burde du tænke over, hvorfor du løb over i favnen på en anden.
[Andreas] Præcis!
[Mehmet] Hvad er det, du flygter fra?
-Hvorfor er I blevet så skidekloge? -Af skade.
Jeg kom til at bolle Christian fra Digitaliseringsstyrelsen.
[Mehmet] Men det har vi talt om i terapi, fordi husk, at…
-Nu kommer der et citat. -"Love is a verb".
-Ja… -"Not a permanent state of enthusiasm."
Det siger Esther Perel. Det betyder…
"Fall in love with a stupid man". Thomas Helmig.
[Mehmet] -Det skal nok gå. [Andreas] -Ja, det skal nok gå.
[Mehmet] Ja. Har vi fortalt dig, at vi har fået et nyt bureau?
Stadig i Colombia, men med et meget større udvalg af rugemødre.
-Hvor godt. [Andreas] -Ja, superdejligt.
[Andreas] Nu har vi bare et kæmpe lån i huset.
Det må jeg høre om en anden gang. Jeg krydser fingre for jer, men jeg løber.
[Mia lægger på]
-Det blev hun glad for at høre, tror jeg. -Ja.
Undskyld.
-Hvad siger du? -Undskyld!
Nej…
Jeg kan ikke høre dig. Jeg vil gerne lige høre det igen.
Hvad siger du?
Undskyld, jeg var så dum.
-Jeg var også dum. -Jeg var dummest.
Det var du.
Du må ikke blive sur.
Men…
[dramatisk baggrundsmusik]
Der i går, da jeg løb væk fra dig, der…
Ja. Kan vi ikke bare aftale, at det lader du være med?
Det lader jeg være med.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig.
Helt vildt.
Jeg elsker dig mest.
[Emil fniser]
Skal den kedelige politimand lave noget morgenmad?
Vi kan sætte os i sofaen, vores dejlige sofa, og spise morgenmad.
Eller kalde det en aften.
-Du var så irriterende! -Ikke sige det!
-Jeg har aldrig oplevet noget lignende! -Ikke sige det!
-Ja, Mia… -Skal vi vente, til Emil kommer tilbage?
Ja, selvfølgelig.
[noget slår mod døren]
Så!
Ja, Mia. Desværre lykkedes det ikke med de her tre insemineringsforsøg,
så det næste skridt er en IVF-behandling, hvor vi befrugter ægget uden for kroppen
og fører det tilbage i livmoderen.
Derfor skal du også starte op på et nyt hormonforløb,
som blandt andet indeholder en ægløsningshæmmende sprøjte.
Du kan få det lidt ubehageligt af den. Det siger de fleste i hvert fald.
Du kan læse mere i brochuren.
Nu gør du det der igen.
-Gør hvad? -Du taler kun til mig.
Emil er her faktisk også. Ikke?
Det sker hver gang. Jeg ved godt,
jeg skal lægge krop til det her arrangement,
men vi kan i det mindste deles om at lægge hjerne til.
-Skat, det gør ikke noget. -Jo, det gør noget!
Det kan ikke passe, at manden bliver behandlet som en andenrangsforælder.
Ansvaret for at skabe ligestilling starter også her hos jer, hos systemet!
Ikke? I kigger kun på mig, I taler kun til mig,
imens Emil går rundt bagved med sin sperm i en lille kop.
Kig på ham! Tal til ham! Giv ham noget ansvar,
giv ham en stemme, giv ham en fucking stol at sidde i!
Jamen, altså… Hvor svært kan det være? Giv ham en stol!
-Hvorfor er der aldrig en stol? -Det kunne være dejligt med en stol.
[Mia sukker]
Så vil jeg sige til dig, Emil,
at humørsvingningerne nok ikke bliver mindre med de nye hormonsprøjter.
BOGMESSE
[publikum taler afdæmpet]
Av!
Fuck!
[interviewer] Hvorfor holder Rebecca så krampagtigt fast i at være et objekt?
Fordi det er det eneste, hun har lært.
Hele verden kigger på den unge kvindekrop med et meget begærligt blik.
Hun bliver værdisat efter at være smuk og ung og frugtbar.
Hele fornedrelsen ved senere at blive frataget det blik kan føles voldsomt,
fordi hvad er man så?
Og der går manden meget mere uset gennem verden.
Det er ligesom at blive set versus at se,
som er de to forskellige udgangspunkter, vi nogle gange har.
Vi er nok mange, som gerne vil vide, hvad du skriver på i øjeblikket.
Skal Rebecca på nye eskapader?
Nej, faktisk ikke. Desværre.
Jeg skriver på en roman om at være bonusmor.
For at være helt ærlig er jeg faktisk gået ret meget i stå med den lige nu, så…
Det er interessant, for jeg talte lige med Knausgård om,
hvordan han håndterer "skrivekrampe".
Jeg har faktisk ikke skrivekrampe eller skriveblokering.
Jeg skriver hele tiden. Jeg kan bare kun finde ud af
at skrive om sådan meget private tanker og sådan dagbogsagtige ting om…
Om…
Øhm…
Jamen, alt muligt…
Selvhad og skam.
Ja, fordi vi er jo…
Eller jeg er, og…
Vi er jo mange, som… Det er jo nærmest som en epidemi.
Vi er mange, som oplever, at vores kroppe ikke kan…
[rømmer sig]
Jeg skriver meget om min fertilitetsbehandling,
så nu sagde jeg det højt.
Øhm…
Jeg prøver ligesom at bruge skriften til at bearbejde det selvhad, jeg føler,
og de mørke tanker, jeg har om, at…
Om at være mindre kvinde, fordi jeg ikke kan blive mor.
Det er meget interessant og vigtigt.
Men det er som sagt bare dagbog og også nogle meget private ting.
Det er også lidt vand ud af ørerne. Også lidt too dark, tror jeg,
i forhold til, hvad jeg normalt har begivet mig ud i.
Jeg ville gerne have læst om det, da jeg gennemgik det samme for fem år siden.
Nu sagde jeg det også højt.
Er der andre her, som kender til den problematik?
Ja.
Se bare.
Vi er mange, som havde ønsket os sådan et værk
at kunne dykke ned i og identificere os med.
Ja, vi kan nok ikke regne med, at Knausgård tager den, vel?
[interviewer og publikum griner] Nej, for du skal skrive den bog, Mia.
[Mia som fortæller] Jeg vil stille den barnløse kvinde frem foran jer.
Se. Her er hun i al sin paniske pragt og længsel.
Her er jeg.
Jeg vil tage al den skam, der kan ligge på mig.
Jeg vil gå afklædt igennem byen under latterbrøl.
Jeg vil bære alle barnløse kvinders byrde, så de kan blive befriet.
Kom, og sæt jer her hos mig, barnløse kvinder, bonusmødre.
Gå i stykker med mig, hvis I vil.
Ingen ved, hvor længe Emil og jeg skal være i det her fertilitetshelvede,
og hvor meget forstand jeg skal miste, før det sker eller ikke sker.
[mobil brummer]
-Hej, skat! -Hey, er du okay?
Ja! Undskyld, jeg slet ikke har ringet.
Jeg har bare været totalt i skrivemode. Jeg tror, jeg har fået en rigtig god idé.
Nå. Fortæl.
Det er bare fertilitetsbehandlingen, der optager mig så meget.
-Ja. -Ja, altså…
Jeg har på en måde bare lyst til at skrive om…
Om, hvor meget det fylder, og…
Og også skrive om, hvor vanvittigt det er,
at man på en eller måde skal ødelægge sin krop for at skabe liv.
-Okay. -Yes. Ja.
Jeg har lyst til at være helt filterløs omkring det.
Spændende.
Men du skriver ikke om os, vel?
Nå… Nej nej.
Godt, for jeg tror ikke, jeg kan holde til at rende ind i mit sædtal i Bog & idé.
Gro og Simon har inviteret os på middag på lørdag.
Hvor hyggeligt.
Simon har nok købt en eller anden ny gadget,
vi skal beundre. Spændende, hvad det kan være.
Gastronoma-airfryer. Otte liter.
Hold da op. Wow.
Ja.
[airfryer bipper]
Så… Kan vi sætte os til bords?
-Ja. -Unger, der er mad!
[tegnefilm-lyde]
Nu er det sidste forsøg i det private, og hvis det så ikke lykkes,
så er vi skrevet op i det offentlige, men der er lang ventetid, så…
Vi håber på Hvidovre, men…
-Vi ved jo slet ikke, om det vil lykkes. -Næh.
Emils sædtal bliver ved med at falde.
Sidste gang var det helt nede på en million, så…
[Simon] Nå? Okay.
-Ja! -Og det er ikke så meget, eller hvad?
-Nej, det er nemlig megalidt. -Nej.
-Det er megalidt. -Skat. Det er ikke din skyld.
Det er jo bare sådan, det er.
Ja.
Heldigvis skal der jo kun én haletudse, der virker, til.
-Ja… -Der…
-Gro og jeg… -Nej! Eller…
Skal vi have noget dessert?
-Ja. -Vi har faktisk lavet…
-Is. -Vi har lavet hjemmelavet is.
I Simons nye ismaskine.
-Som er fed. -Den er så fed.
Den har kørt, mens vi sidder her og ikke rører en finger.
-Det er stadig hjemmelavet. -Kaffe, ikke?
-Ja, tak. [Simon] -Hvad med en lille avec?
-Jeg springer over. -En lille en til kaffen.
Jeg har en pissedyr cognac. Den er også god, men den er også dyr.
Det hænger jo tit sammen.
Dyr og god. Denne her er i hvert fald begge dele.
Skat.
Den skal vi sgu have.
-Hvad så, unger? Hygger I? -Ja…
Hvor langt er I?
-Cirka halvvejs. -Okay.
[Emil] Jeg kommer om lidt.
-Vi to må heldigvis gerne få, tænker jeg. -Jo, og Gro, vel?
Jo… altså…
Nu siger jeg det, skat.
Øh, nej, skat. The kids. Ikke?
Of course. So…
We're gonna have a little sister. Or a litte brother.
That's amazing.
-Congratulations. -Awesome.
Ja.
[Emil] -Fantastic! Really? -Yes! Really.
But first we're gonna have some dessert.
Ikke?
[Emil] -Hold da op! Wow! That's… [Simon] -It's so great. It's wonderful.
[Simon] Hvorfor snakker jeg engelsk?
[Emil] Ja, det er lidt underligt.
[Simon] -Det skal vi fejre. -Ja!
Ved du hvad? Vi skal lige en tur til Cuba.
Gro. Hvorfor har du ikke sagt, at du er gravid?
Det er da fantastisk!
Du skal ikke undertrykke din glæde på grund af mig.
-Det håber jeg ikke, at du gør. -Nej. Det er ikke dig.
Jeg ved ikke, om jeg er glad. Jeg havde det svært, da jeg var gravid med Vester,
og nu er det, som om min krop begynder at huske det.
Gro, hold dog op! Du skal da være så glad, altså.
Det er da bare så fedt! Gid det var mig.
[vandet fra bruseren plasker stille på gulvet]
[dyster baggrundsmusik]
[bølgelyde i baggrunden og skrigende måger]
Er du helt sikker? Måske du lige skal afvente, eller…
-Hej. -Hej, Mia.
Hvad så?
[Rikke] Giv det lidt tid, på en eller anden måde.
Eller…
Ja.
Det siger Simon også.
At jeg skal give det tid, og…
Altså…
[grædefærdig] Altså, jeg…
Jeg vågner om morgenen i fucking panik! Hver morgen.
Med helt sindssyg hjertebanken.
Og jeg har det helt seriøst, som om min krop er et fængsel,
jeg ikke kan komme ud af.
Jeg ved ikke, hvordan jeg skal
forklare det, men…
Jeg kan ikke gå igennem en graviditet og alt…
…med et spædbarn. Det kan jeg jo ikke!
Men, Gro. Du har jo os, ikke? Du…
Du er ikke alene. Vi hjælper med barnet…
-Og du har Simon. I er to om det. -Hør nu, hvad jeg siger!
Der er ikke nogen, der hører, hvad jeg siger! Jeg kan ikke!
-Jeg kan ikke. -Du kan ikke.
[Mia] -Vi hører dig. -Du kan ikke.
Skat…
[Mia] Det er okay.
Undskyld!
[Mia] Det er okay, skat. Træk vejret. Det er helt okay.
Jeg kan ikke.
[Mia] Nej.
[læge] Velkommen i det offentlige. Jeg kan jo se her, hvad I…
Hvad I har været igennem i privat regi.
Jeg foreslår, at du kommer i det, der hedder lang behandling,
som betyder, at vi sætter dig i en form for kunstig overgangsalder.
[Emil] -Kunstig hvad? -Overgangsalder?
Ja. Lige nu blander din egen cyklus sig med vores stimulation,
så jeg tror, det er vejen frem.
Der er en del bivirkninger ved det.
Hjertebanken, hovedpine, hedeture, kløe,
tørre slimhinder og humørsvingninger.
[dyster baggrundsmusik]
[støvsugerens motor kører]
[Mia som fortæller]
Busstoppestedet ved Hvidovre Hospital. Emil og jeg venter tavse på bussen.
Vi fordøjer nyheden.
Længere henne ad fortovet er en ældre kvinde ved
at samle en hundelort op. Gråden vokser inde i mig.
Så siger Emil: 'Nå, men det må vi jo så tage i stiv arm.'
'Fuck dig', havde jeg lyst til at sige. Jeg gjorde det ikke. Fuck dig!
[Gro] -Mia! Jeg tror, det er nu. -Ja! Jeg kommer nu!
Jeg ved godt, at jeg gør Emil ondt, men lige nu er det også det, jeg ønsker.
[Gro har smerter]
-Skal du have lidt massage… -Nej, lad lige være.
Av, for fanden!
Av!
[tager dybe indåndinger, pruster]
-Har jeg dårlig ånde? -Ja, rigtig meget. Det er okay.
-Du har spist ost. -Ja. Med rødløg.
[de fniser begge]
-Av for fanden. Jeg skal lige ud… -Ja.
-Av. -Hvad så?
Av! Av for fanden!
Der kommer mere.
-Har du brug for at sidde ned, skat? -Ja.
Kom.
Hvad gør man med det?
[Mia som fortæller] Jeg har lyst til at proppe det udskilte foster op i mig.
For at se, om det kan leve der.
Undskyld, Mia.
At jeg tvinger dig til det her, må virke fuldstændig grotesk for dig.
Nej, du tvinger mig ikke til noget.
Du er min bedste ven.
[Mia] Hej.
Er du okay?
Nej, ikke helt.
Tak, Mia.
Selvfølgelig.
[sørgmodig violinmusik]
[Mia sukker]
Jeg kunne også godt drikke en øl.
Shit, mand! Jeg håber, de klarer den.
Skat, skriver du om os?
Hvad?
Jeg kom til at læse på din computer.
Du skriver ting, jeg har sagt.
Ordret.
-Det ville jeg altså have fortalt dig om. -Okay. Det ville du?
Ja, det…
Jeg har brug for at skrive om alt det her, der sker. Det presser sig på.
-Du sagde, du ikke skrev om os. -Det ved jeg godt.
Jeg spurgte dig: "Skriver du om os?" Du sagde nej.
Jeg vil være en del af dit liv, men ikke af din bog.
-Det forstår jeg også godt, men… -Men?
-Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. -Mener du de ting, du skriver?
-Det gjorde mig ked af det. -Det er ikke meningen, du skal læse det.
Det er jo en del af en proces. Jeg vil ikke censurere mig selv.
-Det er hele meningen. -Jeg ved ikke, hvorfor…
-Igen! Du dyrker det negative. -Jeg dyrker ikke det negative!
-Jo! Du dyrker det! -Jeg skriver om, hvordan jeg har det.
Jeg skriver om det, så det ikke bliver til en stor, betændt byld indeni.
Jeg vil meget gerne læse det. Det hele.
Det skal du da også.
-Ja. -Jeg er bare ikke klar til det lige nu.
Jeg har ikke overblik over teksterne. Hvis du læser dem,
kommer jeg til at føle mig talentløs.
-Det handler meget om, hvad du føler. -Undskyld!
Kommer det her så også med?
"Emil er sur, fordi jeg har skrevet om ham…"
-Hold nu op! -"Fuck ham. Han er ikke kunstner.
-Så hvad ved han om en skid?" -Nej.
-Forstår du ikke, jeg ikke vil have det? -Ikke have det?
Jeg føler mig ikke tryg i mit eget hjem. Jeg føler, alt er offentligt.
Fuck! Jeg dør af hede! Hvorfor kan vinduet ikke åbne?
Fordi der er børnesikring på. Snak med mig i stedet for at skride.
Jeg har lige hjulpet min veninde med at abortere, ikke?
Mit hoved er ved at eksplodere af migræne,
og jeg har hedeture hver halve time, fordi jeg er i overgangsalderen.
Nu skal jeg forholde mig til din forfængelighed omkring min bog,
-som jeg ikke ved om er en. -Min forfængelighed?
Jeg vidste, du ville reagere sådan her! At jeg ikke kunne sige noget…
Selvfølgelig reagerer jeg sådan her!
-Hvor lang tid tror du, det tager? -Hvorfor?
Skal du noget?
Ja, der er fredagsbar på arbejdet.
Der er nogen, der kan, hvad?
-Kan vi ikke lade være med det der? -Hvad?
Det der blame game. Må jeg ikke have lov til at slippe det én aften?
Hvem der bare havde privilegiet at "slippe det".
[indre dialog] Hvorfor skubber jeg ham væk?
-Men du skal da bare tage afsted. -Nej!
-Slippe det lidt, feste, få en skid på… -Lad nu være!
Kysse med din assistent.
Du er langt ude nu.
[sygeplejerske] Mia og Emil?
-Ja. -Vi er klar til jer.
-Fedt. -Det er faktisk bare mig i dag.
Det er denne her vej.
[Mia som fortæller] Jeg er gravid med ondskaben. Den vokser i mig.
Hyler i livmoderen som en syg hund.
[sygeplejerske] Der er kommet en ny sending.
De er da helt umulige at få på.
Håbet er en narrefisse.
[sygeplejerske] Du får lige lidt morfin.
Til at slappe af på.
Sådan.
Vi sætter lige lidt musik på.
Nu kommer den her.
Dine æggestokke ligger lidt højt, så jeg må gå ind igennem blæren,
og det kan give sådan et lille jag.
Værsgo.
Ja.
[panfløjte]
Det drypper.
[sygeplejerske]
Den panfløjte. Jeg får spat! Jeg troede, vi havde fået ny playliste.
I går kørte den 12 timer på nattevagten.
[sygeplejerske] Effekten af morfinen fortager sig,
så du får ikke lov til at beholde din brandert. Selvom det er fredag.
Så ingen brandert.
Men vi har gode nyheder. Vi har taget seks æg ud.
Så vi ringer til dig i overmorgen mellem 8:30 og 9:30,
hvis æggene ikke er befrugtet.
I ringer i overmorgen.
Kun hvis æggene ikke er befrugtet.
-Så det er bedst, hvis I ikke ringer? -Ja. Så er æggene nemlig befrugtet.
Så no news is good news. Men lad være med at vente ved telefonen.
[Emil] Så er I klar.
[Felix] -Har du en vådserviet, far? -Det har jeg da. To sekunder.
[børnene laver uhyggelige lyde]
[Mia] Wow!
Hvor er I flotte!
Vi er altså ikke flotte. Vi er uhyggelige.
Ja. Det er rigtigt.
[Mia hviner]
-Der er afgang for skeletter og zombier. -Far!
God dag, venner.
[Selma] Vi ses, Mia.
Ærgerligt, jeg ikke kan være her, når de ringer.
Når de ikke ringer, håber vi.
Det var det, jeg mente.
Fint.
[pisker hurtigere og hurtigere]
[telefon ringer]
UKENDT NUMMER
Hallo?
Hej, Mia. Nu skal du høre, det er Signe fra Hvidovre Hospital.
Du ved nok, hvorfor jeg ringer, men jeg er desværre nødt til at fortælle,
at ingen af de seks æg, vi tog ud, er…
[dyster halloweenmusik]
Hej, Mia! Hvad så?
[Oscars mor] Ærgerligt med kagen. Emil sagde, du havde gjort dig umage.
Måske du vil stå for limbodansen?
Der er kosteskafter ovre ved toiletterne.
[uhyggelige hvin, skrålende børn]
[den dystre musik fader ud]
[Mia skriger lydløst]
[Mia skriger højt]
Hvorfor tog du overhovedet med?
Børnene blev jo pissebange over at se dig stå og skrige på den måde.
Du burde skrige sammen med mig.
Jeg føler slet ikke, vi er sammen i det her.
Børnene vil gerne have, jeg er der, når de falder i søvn.
Emil, du må ikke lige gå nu. Vil du ikke blive?
Hør lige efter, hvad jeg siger.
Børnene er kede af det. Og de er bange. Lige nu handler det ikke om dig.
Du elsker mig ikke.
Jeg er nødt til at prioritere børnene. Det ville du gøre, hvis du havde børn.
For helvede.
[skinger rockmusik i baggrunden]
[Mia gisper efter vejret]
[telefonen ringer]
[musikken fader ud]
[Andreas] -Er han dygtig? Så dygtig. -Ikke flere godbidder.
[Mehmet] -Han er ved at blive for tyk. -Vi må ikke bodyshame vores hund.
[Mehmet] Det er rigtigt.
-Nej. -Hej.
[Andreas] Der var hun jo, prinsessen opstået fra de døde.
-Er du sulten, Mia? -Nej. Ellers tak.
Emil har kimet os ned de sidste fire dage. Vi synes jo, I skulle tale med hinanden.
Ja, men det orker jeg ikke.
Mia, for fanden.
Jeg har lige aftalt med min lejer, at hun flytter ud.
Hun skulle flytte sammen med sin kæreste, så det er jo perfekt.
Ja. Det er da perfekt.
-Jeg tager et bad. -Ja.
Det ville vi da sætte pris på.
-Hvad? -Tal med hende.
Hvad skal jeg sige til hende?
Det er mærkeligt at være her igen.
Ja, jeg tænker, jeg skal have malet væggene i nogle flotte farver og…
Altså planterne er lidt døde,
så jeg skal købe nogle nye. Måske nogle palmer eller andet spændende.
Hvordan har du det?
Fint.
Vi skal også have chips.
De savner dig. Emil og børnene.
Han er helt ude af den. Du gik bare.
Det var ham, der gik, ikke?
Du flyttede ud.
Jeg gik bare, før han gik.
Hvorfra ved du, han ville gå?
Tro mig, Gro. Det var ret tydeligt.
Han kunne ikke klare mosten.
Det er virkelig ikke det indtryk, Simon og jeg har fået.
Felix og Selma er helt forvirrede over, de ikke har hørt fra dig.
De forstår det jo ikke, Mia.
Nej, men…
De har jo en god mor, så…
Ved du hvad?
Vil du hjælpe mig med at genoprette min Tinder-profil?
[hviner]
-Seriøst? -Ja!
REBECCA HAR EN OVERDÅDIG…
[Mia som fortæller] Rebecca har en overdådig kjole på med guldtråd.
Alle roser den. Hun drikker meget og hurtigt.
[mobilen brummer]
Hun har lyst til at danse og smadre noget og høre høj musik og synge sig hæs.
Fuck!
[lyden af piskende regn]
Hvad vil du?
Hvad jeg vil?
-Må jeg komme op? -Nej, det tror jeg ikke er en god idé.
Det er jo skørt, at vi ikke taler sammen.
Jeg forstår ikke, hvad der sker! Jeg…
Jeg ved, det har været svært. Jeg er helt med.
Men man skrider ikke bare. Man bliver, man kæmper.
Det ville du jo ikke.
-Hvad snakker du om? -Jeg sparede dig for besværet, ikke?
Hvad for noget? Hvad?
-Der er ingen grund til at gøre det værre. -Vi må da kunne tale om det.
Sig, hvordan du har det. Jeg er jo lige her!
Der er ikke mere at tale om.
Som om jeg er en dude, du har set lidt.
-Jeg går op nu. -Nej. Du bliver her.
-Jeg fryser! -Du bliver her!
Vi elsker hinanden, Mia.
Vi skulle have et barn sammen.
Hvad er der? Hvad sker der med dig? Du er jo ikke sådan her.
Det er ikke dig, det her. Hvor er du? Du er derinde et sted.
Hold nu op.
Skat, lad nu være. Vil du ikke godt lade være med at gøre det her?
"Hun kunne placere sig selv rigtigt i et rum, i iscenesættelsen,
i armslængde.
Hun kunne finde ud af at være en drøm, en fantasi,
men hun kunne ikke finde ud af at være nogens kæreste.
Hvorfor endte hun altid med at vende vrangen ud?
Ingen kan tåle det.
Igen var hun faldet for en umoden mand, som ikke turde binde sig.
[klavermusik i baggrunden]
[rømmer sig]
Han behøvede ikke at sige noget. Hun kunne høre, hvad han tænkte.
'Lad mig komme væk fra hende den sindssyge følelses-desperado.'
[Mehmet klukgriner]
Så, op på hesten igen, Rebecca. Swipe, swipe, swipe."
[Mehmet griner]
Hun studerer social studies på universitetet, og…
-Hun har sagt ja. -Hvor er det fantastisk!
-Tillykke! -Tak.
-I får et begavet og meget smukt barn. -Ja. Med høje tindinger, tror jeg.
-Man har da lov at håbe. -Ja.
Så nu er det hele møllen forfra, og så…
…beder vi bare til, at hun ikke også springer fra.
Jeg er i tvivl, om Mehmet ville kunne holde til det.
-Jeg krydser alt, hvad jeg har. -Tak, skat.
-Tak, tak. -Tak, fordi du kom.
-Skål, skat. -Skål.
[sukker tilfreds]
Det er så dejligt at kunne drikke igen.
Og ikke føle mig som en 60-årig i fucking overgangsalderen, altså!
Det var så absurd til sidst!
Som en ond drøm, der bare blev ved. Jeg kunne slet ikke tænke på andet.
-Jeg var fuldstændig som en misbruger. -Okay.
Men hvor længe var det, I blev ved?
Ja, altså… Vi prøvede jo selv i ni måneder
og startede behandlinger i februar, så…
Måske i halvandet år?
Ja… Vi har jo snart prøvet i fem.
-Shit, ja! -Ja.
Vi har måttet rejse om på den anden side af Jorden,
og har snart betalt en million.
Kun fordi to forelskede mænd i Danmark ikke kan få hjælp til at få børn.
One big, happy family.
Prøver du at sige til mig, at du synes, jeg gav for hurtigt op?
Er det dét, du får ud af det, jeg siger?
-Det blev for hårdt. Det var for hårdt. -Nå.
-Altså… -Hvad har jeg nu gjort?
Selvfølgelig var det hårdt! I prøvede at få et barn,
og det gik ad helvede til. Men man skrider ikke bare,
fordi det bliver svært! Så står Emil der.
Det er eddermame dumt.
-Så må du gifte dig med ham. -Gu vil jeg ej!
Jeg er faktisk videre, og jeg skal videre.
-Og det føles godt. -Okay.
-Ikke? -Okay.
Og jeg skal på date i morgen.
-Sådan noget bræk! Du skal ikke på date! -Se.
-Ser han ikke sød ud? -Nej, jeg synes, han er grim.
-Kig ordentligt på ham. -Må jeg sige, hvad jeg synes?
Hvad jeg er træt af? Det er hårdt,
at hver gang du har noget godt i dit liv, så insisterer du på at ødelægge det.
Du har så pissetravlt med at hade dig selv,
at du har fået en eller anden idé om, at du ikke må have det godt
og ikke må være sammen med en, som åbenlyst er den rigtige for dig.
Du… Vi har brug for hjælp, dig og mig. Mia.
Den kommer udefra.
Jeg ved ikke, hvad jeg havde gjort uden Mehmet.
Emil er din Mehmet.
-Okay. Hej, Mehmet. Tak, fordi I kom. -Ja.
Hej. Vi ses. Vi snakkes.
Hvad med dig? Har du været i mange lange forhold?
Jeg er faktisk lige kommet ud af et, som sluttede ret brat.
Ret brat? Okay. Var han bare et kæmpe røvhul?
Ja. Eller…
Ja… Han må være en kæmpeidiot, hvis han skred.
Måske nok ikke den rigtige. Og rigtig godt dum,
hvis han lod en dejlig kvinde som dig gå.
Det handler meget om at kunne kommunikere på en respektfuld måde.
Man siger jo også, at vi leder efter en partner,
der kan konfrontere os med det, som vi prøver at undgå.
Det er sjovt. Men det er lidt paradoksalt også.
Det gælder om at forstå den bagage, man hver især kommer ind i et forhold med.
Forelskelsen er jo gratis, men før eller siden indhentes vi…
[chantende musik toner frem]
De har i hvert fald ikke tænkt på,
at vores fremtidige børn, altså vores børn eller sådan…
De børn, som vi får…
-Ja… -De har meget sådan en…
Jeg bliver faktisk nødt til at løbe. Jeg er virkelig ked af det…
-Nå? -Det har ikke noget med dig at gøre.
-Du er skidesød, men… -Jeg kan sagtens…
Jeg…
[dørklokken ringer]
[forpustede støn]
-Mia? -Hej.
-Hvad så? -Hvad laver du her?
-Emil er ikke hjemme. -Nej, for hans udstilling åbner jo i dag.
-Det er rigtigt! -Vi er på vej til receptionen nu.
-Vil du med? -Ja!
-Du kan køre med os. Jeg henter bilen. -Nej, vi cykler.
-Nej, vi tager bilen. -Vi cykler, skat! Der er 500 meter herfra.
-Vi tager bilen. -Vi cykler!
Jeg har lige slået det op.
-Jeg kan ikke komme helt svedig. -Vi skal lige have noget at drikke.
-Vi cykler… -Alle de der apps er fugleflugt…
Jeg vil ikke…
-Nu cykler vi lige. -Nej.
[chantende musik kulminerer]
[summen af stemmer i baggrunden]
[Emil taler med nogen i baggrunden]
[Emil] -Men skål. [gæst] -Tillykke.
-Tillykke. -Tak.
[Emil] Hvordan går det med dig? Godt?
[Felix og Selma høres i baggrunden]
Hej!
Hvordan går det?
Unger, går I ikke lige ned til mor? Jeg skal lige snakke med Mia.
Emil!
-Ja? -Undskyld, jeg bare kommer brasende, men…
-Der er noget, jeg må fortælle dig. -Jeg har brug for at passe på mig selv!
Og mine børn, ikke mindst.
-Det er et lukket arrangement. Gå. -Emil…
Please, to minutter. Bare to minutter.
Så skal jeg nok gå.
Så kom.
To minutter.
Okay.
[Mia rømmer sig]
Jeg vil gerne sige undskyld for, at jeg gik.
Og på den måde uden at give dig en chance.
Jeg stak bare af, som jeg plejer.
Undskyld. Virkelig undskyld!
Ja… Okay.
Jeg fik den der gamle følelse af, at jeg er umulig at elske.
♪ [And So It Goes - Billy Joel] In every heart there is a room ♪
♪ A sanctuary safe and strong ♪
♪ To heal the wounds from lovers past ♪
♪ Until a new one comes along ♪
♪ And every time I've held a rose ♪
♪ It seems I only felt the thorns ♪
♪ And so it goes, and so it goes ♪
♪ And so will you, soon, I suppose ♪
Jeg hader, at du følte, du var umulig at elske.
[Emil] Så så. Rolig, skat. Kom her.
Så. Lille sukkernisse.
Godt, det kun er jul én gang om året.
Mia? I starten syntes jeg, du var lidt grim.
-Nå. -Ja, i starten var du altså lidt grim.
Det ved jeg ikke, hvorfor jeg syntes,
for det er du slet ikke mere.
Det er jeg glad for.
-Nej, men i starten var du altså lidt. -Okay.
Okay.
-Var jeg lidt grim i starten? -Lidt. Det var bare lidt. Bare i starten.
Men altså…
[telefonen ringer]
Prøv at se, skat. Jeg har lavet dig i kransekagefigur.
[de griner]
-Er det for meget? -En lille smule.
Sådan er det.
Hej, Rikke!
Hej, skat, og godt nytår.
Hej. Godt nytår.
Er det rigtigt?
Tillykke!
Hvor langt er du henne?
Det er da fantastisk! Jeg er da bare glad på dine vegne, altså.
Det er helt vildt. Det bliver så spændende for dig.
Ja.
Okay. Hej, skat.
[Mia sukker]
Hvad så?
Rikke er gravid.
Okay.
Det er jo…
Det er jo vildt dejligt.
Er du okay?
Ja.
Jeg tror bare…
Jeg sørger bare lidt over, at jeg ikke selv bliver gravid og…
Får et barn. Mit eget barn.
Men det er okay. Det er det.
[lyden af fyrværkeri i baggrunden]
Men skat, skal vi ikke bare…
Bare prøve igen?
Nej. Det ødelagde os næsten. Jeg vil ikke miste dig igen.
Det gør du ikke.
Vi gør det sammen.
Det bliver noget lort.
Og jeg bliver rigtig umulig.
Men jeg elsker dig også, når du er umulig, skat.
Når det bliver noget lort…
Så skriger vi.
Sammen.
[Mia som fortæller] Jeg har besluttet, at denne bog skal ud i verden nu,
mens jeg står i det.
Midt i uroen.
Midt i sulten.
Må jeg mærke din fine mave?
Jeg vil ikke beskrive dette i tilbageblik fra den anden side som gravid.
Som lykkelig mor med et spædbarn på armen.
Jeg vil beskrive det indefra.
Nu. Mens jeg føler det.
[sygeplejerske] Så, I to. Det gik så fint. Vi fik ti æg ud.
I kender jo systemet. Hvis ingen af æggene bliver befrugtet,
så ringer vi til jer mellem 8:30 og 9:30.
-Yes. -Godt.
-God pinse. -Tak.
Tak.
[kirkeklokker]
[vælter noget]
Hej, skat.
Har de ringet?
[pudser kraftfuldt]
[fuglekvidren]
[filmens intromelodi starter igen]
[telefonen ringer]
ANDREAS
Det er Andreas, der sikkert ringer for at høre, om vi vil med til Hven i pinsen.
Nå ja.
Jeg kan bare ikke…
Jeg kan ikke overskue at lade, som om vi har det godt…
Fuck!
Skat… Klokken er 9:31.
-Hvad? -Klokken er 9:31.
Tiden er gået. De har ikke ringet.
Hvad, hvis de har ringet, mens Andreas ringede?
Dav. Min kæreste, Mia Berg, fik taget æg ud i forgårs.
Mia Berg.
Vi er bare i tvivl, om I lige har ringet. Har I ringet overhovedet?
Jeg venter. Det er cool.
Ja! Jeg er her stadig.
Jamen, det er vi glade for at høre. Tak. Yes. Hav en god dag.
[lettet latter]
[klavermusik]
Det har jeg jo aldrig sagt.
-Hvad? -Det har jeg ikke sagt.
Men det er sjovt.
[klokken ringer, da broen går op]
[Mia indre stemme] Hey, Emil?
[Emil indre stemme] Ja?
[Mia indre stemme] Elsker du mig også, når vi har det dårligt?
[Emil indre stemme] Ja. Det gør jeg.
[Mia indre stemme] Er du aldrig i tvivl?
[Emil indre stemme] Aldrig nogensinde.
[sangen To Conquer Pain With Love] ♪ So come, give me your hand ♪
♪ Give me your heart And I'll carry it everywhere ♪
♪ Believe that love still exists ♪
♪ I know I do try To not drown in my own despair ♪
♪ How will I know ♪
♪ If all of these tears I've cried ♪
♪ Can be a river to float on? ♪
♪ How will I find ♪
♪ That warm beating ribcage ♪
♪ That wants me to rip it open? ♪
♪ No, I am not a hell of a lover ♪
♪ I'm finding it hard To trust anyone that way ♪
♪ But if I don't give up myself ♪
♪ Then how can I think that you'll do it And I need that ♪
♪ How will I hear that pounding ♪
♪ That never stops? ♪
♪ That I can't abode ♪
♪ How will I see that horizon ♪
♪ That constant glow? ♪
♪ That is your backbone ♪
♪ How will I know… ♪