Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫האושר נמצא ממש כאן.‬
‫במעלה 400 המדרגות של צריח כנסיית המושיע,‬ ‫בלי תחתונים ועם אמיל.‬
‫אלוהים, אני מאוהב בך!‬
‫והוא כרגע אמר שהוא מאוהב בי.‬
‫"כולם מקווים‬
‫"שלעולם לא יישארו לבד"‬
‫- קריסטיאנסהאבן -‬
‫"נטושים‬
‫"כשתבוא אליי‬
‫"תמיד אהיה שם"‬
‫אני חושבת שרובנו כמהים‬ ‫להיות חלק מחייהם של אחרים.‬
‫להיות שייכים למישהו.‬
‫מישהו שיישאר בזמנים קשים.‬
‫כשהכול משתבש ונהיה מכוער.‬
‫- סיפור אהבה בקופנהגן -‬
‫- טור דה פורס‬ ‫מיה ברג -‬
‫זה כמעט לא קרה ביני ובין אמיל.‬
‫בכלל לא הבחנתי בו‬ ‫בפעם הראשונה שפגשתי אותו.‬
‫מזל טוב על הספר.‬ ‫-תודה.‬
‫אנחנו מעריצים גדולים.‬ ‫-באמת?‬
‫- טור דה פורס -‬
‫הוא הגיע עם החברה הכי טובה שלי, גרו.‬
‫היי, גרו!‬ ‫-בבקשה.‬
‫השמפניה האהובה עליי.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫תודה, יקירתי.‬
‫המון מזל טוב. אני אצא רגע…‬
‫אני צריך לטעון את המכונית.‬ ‫-יש מספיק סוללה.‬
‫אני רוצה לנסות. בדיוק קנינו טסלה.‬
‫טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫מיה, זה אמיל. הוא השכן שלנו מלמעלה.‬
‫היי. מיה.‬
‫מזל טוב על הספר.‬ ‫-תודה!‬
‫אמיל היה צריך לצאת קצת. גרוש.‬ ‫בטח חסר לו ויטמין די, נכון?‬
‫נכון. על סף צפדינה.‬
‫צפדינה?‬ ‫-כן. זו מילה ישנה ומוזרה.‬
‫זה מה שגם אני חשבתי עליו.‬ ‫הוא היה מוזר וזקן.‬
‫מיה היקרה, הוא כאן. "טור דה פורס."‬
‫סיפורה של רבקה והקשיים שיש לה באהבה.‬
‫אני אוהבת להיות העורכת שלך.‬
‫לכבוד הוא לי שאת גם חברה שלי.‬
‫בואי הנה.‬
‫את חייבת.‬
‫"רבקה ידעה איך להיות מאוהבת.‬
‫"היא ידעה איך להיות חלום, פנטזיה,‬
‫"אבל היא לא ידעה‬ ‫איך להיות בת הזוג של מישהו.‬
‫"שוב היא התאהבה‬ ‫בגבר ילדותי עם פחד ממחויבות.‬
‫"הוא לא היה צריך לומר כלום.‬ ‫היא יכלה לשמוע את מחשבותיו.‬
‫"'אני חייב לברוח ממנה,‬ ‫מהדספראדו הרגשית המטורפת הזו.‬
‫"אז חזרה לעניינים, רבקה.‬ ‫תתחילי להחליק ימינה ושמאלה."‬
‫לא.‬ ‫-אוקיי. זה השיר הזה עם טסה. בואו.‬
‫לא עוד פעם.‬
‫בואו!‬ ‫-רגע.‬
‫האמת שלא שמתי לב לאמיל.‬
‫שמתי לב בעיקר לבחור הזה.‬
‫אתה רוצה לבוא איתי הביתה‬ ‫ולשמוע קצת יין אדום…‬
‫או להאזין לתקליטים ולשתות יין אדום?‬
‫יש לי לימודים מחר.‬
‫אה, אתה במכללה?‬ ‫-לא, אני בתיכון.‬
‫כן, אני בכיתה י'.‬
‫בריסנסטין.‬
‫אוקיי. תתאפסי על עצמך.‬
‫יש שיגידו את זה. אבל לא אני.‬
‫אין מצב.‬
‫וכנראה שעדיין הייתי מזדיינת עם מתבגרים‬ ‫בשירותים ציבוריים, אם גרו לא הייתה מתעקשת…‬
‫צאי איתו לקפה, מיה, לכל הרוחות!‬
‫הוא אדם טוב ונחמד, ואת מרתקת אותו.‬
‫מה לא בסדר איתו?‬ ‫-אין שום דבר לא בסדר איתו.‬
‫לא יהיה כיף לנסות מבוגר לשם שינוי?‬
‫ותפסיקי להגיד שהוא זקן מדי!‬
‫אתם בני אותו גיל, מיה.‬
‫אז במקום זה נהייתי ארכיאולוג.‬ ‫-באמת? ארכיאולוג? מטורף.‬
‫אז אתה יוצא לחפירות במצרים עם כף קטנה?‬
‫לא, אני לא עושה את זה.‬ ‫לא, זה יותר בסגנון של משקפי מסך‬
‫וגיליונות אקסל במוזאון גליפטוטק.‬ ‫אני מנהל התערוכה.‬
‫קראתי את הספר שלך.‬ ‫-אוקיי.‬
‫כן.‬ ‫-אתה בטח קורא מהר.‬
‫לא יודע. יש לי המון זמן כשהילדים לא אצלי…‬
‫אוי, לא. יש לו ילדים.‬
‫גרו הזכירה את זה שיש לי ילדים, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫היא לא. אבל זה ב…‬ ‫-אוקיי.‬
‫אל דאגה. אני לא אשלוף תמונות.‬
‫זה המקום שחשבתי עליו.‬
‫אוקיי. זה מקום נחמד.‬
‫כשאת כותבת,‬ ‫את שואבת מהחוויות שלך לדמות של רבקה?‬
‫אני לוקחת השראה מהחיים שלי,‬ ‫אחר כך מעבדת את זה לסיפור…‬
‫ואז זה הופך למשהו אחר.‬ ‫-זה נשמע מגניב.‬
‫אפילו אינסטגרם אין לי, אז אני די פרטי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫שיט.‬
‫מה?‬
‫אני יכולה…‬ ‫-מה קרה?‬
‫אני יכולה להתחבא פה רגע, בבקשה?‬ ‫-טוב, כן…‬
‫הבחור הזה עם האופניים… יצאנו חצי שנה.‬
‫אוקיי.‬
‫הוא מסוכן או מה?‬
‫נראה לי שהוא ראה אותך.‬
‫עכשיו הוא עצר.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫תוכל להגיד לאישה שמתחבאת‬ ‫שאני רוצה את התקליט של פרינס בחזרה?‬
‫היי, ייפה.‬
‫כן. מצטערת על התקליט שלך. אשלח לך אותו.‬
‫זה כל מה שיש לך לומר?‬
‫מה אתה רוצה שאומר?‬
‫"סליחה שנעלמתי ככה פתאום", אולי?‬
‫בהצלחה איתה.‬ ‫-בחייך, ייפה.‬
‫תודה.‬ ‫-אמרתי לך, אני אחזיר לך את התקליט שלך.‬
‫עזבי, יש לי ספוטיפיי.‬ ‫-אבל…‬
‫לא…‬
‫סליחה שהיית צריך לראות את זה.‬
‫הכול בסדר. זה היה רגע נפלא.‬
‫פשוט יש לי כישרון לבחור אידיוטים.‬
‫את רוצה שאכניס לו מכות?‬ ‫-כן.‬
‫אוקיי, אני אלך לעשות את זה.‬ ‫-לא…‬
‫בכל אופן, רציתי לומר שהספר שלך ממש מצחיק.‬
‫כן. ואני אוהב איך שאת מטילה ספק‬ ‫במבנים הקיימים.‬
‫אני אוהב את הגישה ההומוריסטית שלך.‬
‫תגיד את זה שוב.‬
‫מה?‬ ‫-מבנים.‬
‫מבנים.‬
‫הפה שלך נראה סקסי כשאתה אומר "מבנים".‬
‫אומרים לי את זה הרבה.‬
‫לכן אני מכניס את זה לשיחה.‬
‫מבנים.‬
‫הוא היה נחמד, חכם ובוגר,‬ ‫אבל זה לא היה אמור למנוע ממני לעזוב אותו.‬
‫יש לו שני ילדים!‬ ‫-טוב.‬
‫זה לא קצת מיושב מדי? זה מגניב?‬
‫אבל אז ראיתי את אחי והחבר שלו,‬
‫שיש להם מערכת יחסים אמיתית.‬
‫אז מה אם יש לו ילדים?‬
‫נכון. לאנשים יש ילדים.‬ ‫-נכון.‬
‫אז מה?‬
‫לא לנו, אבל לאנשים יש ילדים, מיה.‬
‫אנחנו כנראה פשוט שונים מאוד.‬ ‫-גם אנחנו.‬
‫לקח לי שלוש שנים לקלוט את ההומור של אחיך.‬
‫"אה, עכשיו אתה ציני ולא חסר רגישות."‬
‫אני שמח שאתה חושב ככה.‬
‫אבל לשם שינוי זה מישהו‬ ‫שהיינו רוצים לשתות איתו כוס יין אדום.‬
‫זוכרת את החנון מהפנימייה?‬
‫לא! הוא למד בתיכון עממי.‬ ‫-לא.‬
‫הבחור עם תסביך אב שניגן בלהקה.‬
‫והקיא לי על השטיח.‬
‫ושתה את הברולו היקר שלי‬ ‫שקיבלתי מהמשרד לחג המולד.‬
‫די!‬ ‫-זה היה יקר.‬
‫איכס! והזדיינתם בשירותים! לא!‬
‫מה?‬ ‫-סליחה.‬
‫אל תספר לו! הוא לא יעמוד בזה.‬ ‫-רגע, אני חייב לשמוע את זה.‬
‫כיבסתי את כל המגבות בהרתחה.‬
‫אוקיי, מעולה.‬ ‫-אל תדאג.‬
‫זה היה אמור להיות סוד.‬ ‫-הבנתי.‬
‫אמצא בחור צעיר יותר.‬ ‫-לא…‬
‫לחיי בחור צעיר יותר.‬ ‫-לא.‬
‫זה היה בצחוק, מותק.‬ ‫-יופי. לחיים.‬
‫ואז סוף סוף הגעתי לשנות ה-30 לחיי‬
‫והחלטתי לתת ל"מוזר וזקן" הזדמנות.‬
‫מה אתה עושה?‬
‫את לא רואה? זה פרח ממפית.‬ ‫-זה יפה.‬
‫תודה.‬ ‫-איפה למדת לעשות את זה?‬
‫עשיתי קורס כזה של אוריגמי.‬
‫שלושה חודשים בקיוטו.‬
‫מה?‬ ‫-אני משקר. למדתי מיוטיוב.‬
‫אתה טיפשון.‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫יש לך צחוק מקסים.‬
‫תודה.‬
‫זה בשבילך.‬
‫תודה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫אה, נכון.‬
‫לא!‬
‫פאק! לא! את מעולה!‬
‫אל תפסיק.‬
‫מצטער, אני חייב. זה הצלצול של קטרינה.‬
‫מה?‬ ‫-אולי זה חשוב. אני רק…‬
‫היי, מה נשמע?‬
‫עכשיו?‬
‫טוב, ביי.‬
‫הם עולים.‬
‫מה? מי?‬ ‫-פליקס וסלמה.‬
‫אני ממש משוגע עלייך,‬
‫אבל נראה לי שזה קצת מוקדם מדי‬ ‫שהם יפגשו אותך.‬
‫אני חושב שכדאי…‬ ‫-כן, בטח.‬
‫אפשר… כן!‬ ‫-כן…‬
‫מה עוד את צריכה?‬ ‫-המכנסיים שלי.‬
‫הנה הם! הם…‬
‫אאוץ'.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫טוב. לא, לא! מדרגות המטבח.‬
‫אבא!‬
‫אבא?‬
‫טוב.‬
‫היה לכם יום נחמד?‬ ‫-יש לי נזלת באף.‬
‫על האצבע שלך? מעולה.‬
‫לכי לשטוף ידיים, ואביא לך לימונדה.‬
‫אבל, אבא?‬ ‫-כן?‬
‫סלמה אומרת, ש"בן" זה שם.‬ ‫אין מצב, קיבינימט, נכון?‬
‫כן. תשמור על הפה שלך. גם "בת" זה שם.‬
‫זה אומר ילדה, פליקס.‬
‫כן…‬ ‫-זה בשבילך.‬
‫זה כל כך מוזר.‬
‫אבא, של מי מברשת השיניים הזאת?‬ ‫-כן, של מי מברשת השיניים הזאת?‬
‫שאלה טובה.‬
‫טוב… זאת מברשת שיניים של אישה בשם מיה.‬
‫למה היא לא לקחה אותה כשהיא הלכה?‬
‫זאת שאלה טובה.‬
‫אבא, אתה מחייך.‬ ‫-כן.‬
‫אתה מוזר.‬ ‫-כן, אני קצת מוזר.‬
‫זה פשוט כי מיה משמחת אותי מאוד.‬
‫נו, אימא דאגה לתת לכם על הראש כשהייתם שם?‬
‫או שאני צריך לעשות את זה כל פעם?‬
‫לא…‬
‫אל תתעצבני, טוב?‬ ‫אני יכול פשוט להריח שזה הכי טוב.‬
‫כשקראתי את…‬ ‫-היי!‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫שלום.‬ ‫-איזה כיף.‬
‫נכנסת מהדלת האחורית?‬ ‫-היי, מותק.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫כן…‬ ‫-בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-את מגיעה מלמעלה, יא זונה?‬
‫כן.‬ ‫-רוצה קפה?‬
‫כן, בבקשה.‬ ‫-תודה.‬
‫ספרי לי.‬ ‫-הוא פשוט נהיה יותר ויותר חמוד, באמת.‬
‫אמרתי לך.‬ ‫-והסקס ממש ממש טוב.‬
‫הללויה, אחותי.‬ ‫-אני לא מופתע.‬
‫כולנו זיינים בבניין הזה.‬
‫אל תגיד "זיין" מול וסטר.‬ ‫-למה לא?‬
‫הוא בדיוק כמונו.‬
‫נכון?‬
‫אתה זיין קטן?‬ ‫-תפסיק!‬
‫אתה יכול להגיד זיין?‬ ‫-ברור שלא.‬
‫זיין.‬ ‫-יש!‬
‫תפסיק.‬
‫אז את תהיי אימא בונוס.‬
‫"אימא על הנייר."‬ ‫-תירגעי.‬
‫"אימא מפלסטיק"? איך קוראים לזה?‬
‫לא יודעת.‬ ‫-טוב…‬
‫אני צריכה לפגוש אותם קודם,‬ ‫ואז נראה, אני מניחה.‬
‫אלוהים.‬
‫זה מטורף.‬
‫זה האימא החורגת המרושעת‬ ‫או האומנת החביבה, נכון?‬
‫אלה הברירות שלך.‬
‫מאוד סטראוטיפי.‬
‫כן. אבל אז ברור שאבחר באופציה החביבה.‬
‫הצדיקה, ששרה עם הילדים‬
‫מהסרט ההוא.‬ ‫-צלילי המוזיקה?‬
‫לא, עם המטרייה והתיק.‬ ‫-נכון! מרי פופינס.‬
‫כן! מרי פאקינג פופינס! זאת אני.‬
‫כולם אוהבים אותה.‬
‫יש מצב שזה יהיה ספר?‬
‫אימא בונוס שכולם אוהבים?‬
‫יש בזה עומק. וגם יש המון אנשים…‬
‫הם חיים עם זה, נכון?‬ ‫"הילדים שלך, שלי, שלנו."‬
‫קהל עצום.‬
‫ריקה!‬
‫עוד לא פגשתי אותם,‬ ‫ואת כבר עושה מזה רווחים.‬
‫זה יותר מדי?‬ ‫-לא.‬
‫את לחוצה?‬
‫בואי ניכנס.‬ ‫-אני ממש מצפה לזה.‬
‫גם אני.‬
‫לצערי, הם מתחבאים, אז אני לא יודע איפה הם.‬
‫אוי ואבוי.‬
‫כן.‬ ‫-חבל.‬
‫כן.‬
‫כי הבאתי שוקולדים ענקיים.‬
‫פליקס, שוקולדים ענקיים! תפתח!‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫זאת מיה.‬
‫חיכיתי מאוד לפגוש אתכם.‬
‫זה בשבילכם.‬
‫אבל אני לא זוכר אם אתם אוהבים בכלל שוקולד.‬
‫אנחנו אוהבים, אבא.‬
‫רוצים להראות לי את החדר שלכם?‬
‫אני יודע להקפיץ שלושה כדורים באוויר.‬
‫באמת? אתה יודע?‬
‫ממש כמו ליצן.‬
‫באמת?‬ ‫-אפשר למדוד את הנעליים שלך?‬
‫בטח. אני חושבת שהן יתאימו לך.‬
‫החדר שלנו כאן. אבא אמר לנו לסדר לפני שבאת.‬
‫הן נראות מעולה עלייך.‬
‫להתראות, מיה.‬
‫להתראות.‬
‫ביי.‬ ‫-חכו לאימא. אני בא.‬
‫זה הלך ממש טוב.‬
‫כבר חוזר.‬
‫קוראים לה מיה.‬ ‫-זה שם נחמד.‬
‫והיא הביאה…‬
‫היי, אפשר לשאול אותך משהו?‬
‫החלטת לא לעשות עוד ילדים, או…‬
‫לא.‬
‫אוקיי.‬ ‫-לא נראה לי.‬
‫למה?‬
‫הייתי רוצה לעשות ילד מתישהו.‬
‫איתך.‬
‫אני שמח לשמוע.‬
‫את רוצה לעשות תינוק?‬
‫- כעבור תשעה חודשים -‬
‫רוצה שאקלע לך צמות?‬ ‫-הטייץ שלי מגרד.‬
‫תפסיקי לחשוב על זה.‬
‫פליקס! סידרת את התיק שלך? צריך לזוז.‬
‫איזה יום היום?‬ ‫-יום רביעי.‬
‫יום רביעי?‬ ‫-כן.‬
‫לעזאזל! מה עם בגדי ההתעמלות שלו?‬ ‫אני לא חושבת שהם נקיים. שיט.‬
‫פליקס, תן לי את הטלפון שלי.‬
‫תודה. תסדר את התיק שלך.‬
‫למה היא קוראת לזה בגדי התעמלות‬ ‫אם זה נקרא בגדי ספורט?‬
‫כי אנחנו זקנים.‬
‫פעם קראו לזה בגדי התעמלות.‬
‫אבא!‬
‫מותק, מצאת אותם?‬ ‫-כן.‬
‫אז תביאי אותם בבקשה.‬ ‫-כן.‬
‫פאק.‬
‫נו, אבא!‬ ‫-אני בא.‬
‫רק לוקח בגדי ספורט…‬
‫אז…‬
‫נראה לי שכדאי שנקבל קצת עזרה.‬
‫כן. בואי נעשה את זה.‬
‫את בסדר?‬
‫אני מודאגת שאולי הבעיה אצלי.‬
‫לאמיל כבר יש שני ילדים,‬ ‫אז אנחנו יודעים שאין לו בעיות.‬
‫לכן שמחנו כל כך שיכולתם לקבל אותנו.‬
‫בשירותי הבריאות הציבוריים‬ ‫יש רשימות המתנה ארוכות…‬
‫את יודעת מה?‬
‫הכול נראה בסדר ונורמלי.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, באמת.‬
‫אז את יכולה לקום ולהתלבש.‬
‫תודה.‬
‫כן.‬
‫וואו!‬
‫איזה מקום גדול.‬
‫סליחה שהיה חסר לנו כיסא.‬ ‫-הכול טוב. זה בסדר.‬
‫האמת שכבר סיימנו.‬
‫הבנתי.‬ ‫-כן.‬
‫הכול נראה תקין ונורמלי.‬
‫כן. תקין ונורמלי.‬ ‫-מעולה.‬
‫מיה, העליתי לשרת כמה מרשמים עבורך.‬
‫את צריכה לקחת תרופות‬ ‫שיעזרו להבשלת הביציות שלך.‬
‫תקבלי זימון לאולטרסאונד, ואז נחליט יחד‬
‫מתי להתחיל עם אוביטרל כדי לעורר ביוץ.‬
‫כן.‬
‫אחרי 36 שעות,‬ ‫נבצע את ההזרעה עם הזרע של אמיל.‬
‫כן.‬ ‫-ואז…‬
‫תצטרכי נרות וגינליים‬ ‫כדי לחזק את רירית הנרתיק שלך.‬
‫אוקיי? זהו.‬
‫מעולה.‬ ‫-מעולה! כן…‬
‫יהיה בסדר. אל תדאגו.‬ ‫-כן.‬
‫אין לנו כבר סבלנות.‬ ‫-כן…‬
‫כן.‬
‫"היא שמש ענקית שמאירה על כל המשפחה.‬
‫"היא ממש משיחית, מפיצה אור ושמחה לכל עבר.‬
‫"היא המושיעה. אימא בונוס שנשלחה משמיים.‬
‫"היא מטפלת בשני ילדים.‬
‫"שני ילדים שלא ילדתי…‬
‫"אני אוהבת אותם. אבל לא ילדתי אותם…"‬
‫- אימא בונוס‬ ‫קומדיה -‬
‫"שני ילדים…‬ ‫אני אוהבת אותם, אבל לא ילדתי אותם…"‬
‫מותק?‬
‫אמיל.‬
‫אמיל, מותק. נרדמת.‬
‫בוא.‬
‫כן. סליחה.‬
‫אני לא מבינה למה לוקח לך‬ ‫כל כך הרבה זמן להרדים אותם כל לילה.‬
‫לא.‬
‫הם אמרו 36 שעות לפני כן.‬
‫מתוקה, 35 או 36, לא נראה לך שזה אותו דבר?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫לא.‬
‫אז זה אמור להסתובב לכיוון… מה?‬
‫אה, ככה.‬
‫כן.‬ ‫-ל…‬
‫מאתיים חמישים.‬
‫אופס. זה לא טוב.‬
‫יש בועת אוויר. זה מסוכן, נכון?‬
‫האחות הסבירה את זה, זוכר?‬
‫זה אמור להיות שם?‬ ‫-לא יודעת.‬
‫זה לא מסוכן אם היא קטנה.‬
‫טוב, זו בועה קטנה.‬
‫כן. תעשה את זה וזהו.‬ ‫-כן. בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.‬ ‫-אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש.‬
‫זהו.‬
‫זה לא כאב?‬
‫לא. זה לא היה כזה נורא.‬
‫קשוחה שכמוך.‬
‫יש לי רעיון.‬
‫זה גדול מספיק בשביל זיקוקי הזרע שלך?‬
‫את יכולה לרדת עכשיו.‬
‫כן. אבל…‬ ‫-את יכולה לשבת עכשיו.‬
‫זה לא יישפך החוצה?‬
‫את יכולה לשבת. אל תדאגי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫תודה.‬
‫בבקשה.‬
‫היי.‬
‫הייתי צריך לעלות לקומה השנייה הפעם.‬
‫כבר ביצענו את ההזרעה.‬
‫אוקיי.‬
‫כן.‬
‫מעולה. אז הזרע בפנים.‬
‫איך הלך?‬ ‫-קשה לומר עדיין.‬
‫בואו נקווה שזה יתפוס.‬
‫דגימת הזרע הייתה לא רעה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-היא הכילה תשעה מיליון תאי זרע.‬
‫אוקיי.‬ ‫-מעולה.‬
‫הממוצע הוא 15 מיליון.‬
‫הבנתי. יש לי כבר שני ילדים.‬
‫אבל איכות הזרע אצל גברים‬ ‫יכולה לרדת עם השנים.‬
‫לא הרבה מודעים לזה.‬ ‫-אז זה פשוט…‬
‫מיה, את תקבלי מרשם חדש.‬
‫מותק!‬
‫הוא אמר שתשעה מיליון זה בסדר, טוב?‬ ‫-זה לא בדיוק מה שהוא אמר.‬
‫אמיל, חכה רגע.‬
‫אני רק צריך להחזיר את הכיסא למקום.‬
‫סגור את הדלת!‬
‫מותק…‬
‫המקום הזה הוא מבוך!‬ ‫-היי.‬
‫אולי יש רק תשעה מיליון,‬ ‫אבל אני אוהבת את כולם.‬
‫בסדר? והם נפלטו לתוכי בדיוק בזמן הנכון.‬
‫יהיה בסדר.‬
‫נחמד כאן.‬
‫אתם בסדר שם?‬
‫כן…‬
‫אני מקווה שזה בהסכמה?‬
‫כן. ועוד איך.‬
‫תודה ששאלת.‬ ‫-טוב לדעת.‬
‫תעשו חיים.‬ ‫-תודה!‬
‫זו הייתה אן מארי הלגר?‬ ‫-כן, אני חושב שכן.‬
‫אתה לא יכול לרוץ מהר יותר?‬ ‫-חכה לי!‬
‫זהירות, שלא תיפלו. במיוחד אתה, פליקס.‬
‫במיוחד אתה, פליקס.‬ ‫-ויגו!‬
‫היי, מותק?‬
‫יש לי בחילה.‬
‫איזה מעצבן.‬ ‫-לא! יש לי בחילה!‬
‫באמת?‬ ‫-והציצים שלי כואבים.‬
‫אלה?‬ ‫-אאוץ'!‬
‫בואי נלך הביתה ונדאג לך.‬ ‫-לא.‬
‫כן! אני שונא את המפגשים המאולצים האלה.‬
‫אני רוצה לפגוש את ההורים האחרים.‬ ‫-למה? זה כל כך מוזר.‬
‫בואו! אנחנו כבר מתחילים, אז תיכנסו.‬
‫אנחנו באים!‬ ‫-באים.‬
‫זו אימא של אוסקר.‬
‫היא תגייס אותך‬ ‫לכל מיני וועדות שאת לא רוצה להיות בהן.‬
‫בוא כבר.‬
‫מי את?‬
‫אני אימא בונוס של סלמה ופליקס.‬
‫אני אוסקר.‬ ‫-באמת?‬
‫היי! קודם כל, חשוב שלא נשב עם אותם אנשים‬ ‫שאנחנו בדרך כלל יושבים איתם.‬
‫ואני רק רוצה להזכיר‬ ‫שאני עדיין צריכה מתנדבים‬
‫לוועדת מסיבת האלווין בסתיו הקרוב.‬
‫עכשיו, בואו נתפנק בבופה הנהדר.‬
‫היי.‬
‫היי!‬
‫רוצה מרשמלו מצופה שוקולד?‬ ‫-אני רוצה!‬
‫די.‬ ‫-לא.‬
‫אמרתי לך כמה חשוב‬
‫שנקפיד לדבר עם כל ההורים בקבוצה.‬
‫ככה גם הילדים יזכרו שהם לא…‬
‫כולם צריכים להיות מעורבים.‬
‫אולי נוכל לארגן את זה קצת?‬ ‫-כן.‬
‫נכין איזה דו"ח אקסל?‬
‫הוא התרוצץ ופשט את הסוודר.‬
‫רוצה לשתות?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫טוב.‬
‫את בהיריון?‬ ‫-זה ממש מוקדם, אז…‬
‫מרגש! מזל טוב!‬ ‫-תודה.‬
‫אימא של אוסקר?‬ ‫-כן?‬
‫אני רוצה לעזור בוועדת המסיבה.‬
‫מעולה! תודה.‬
‫אני לא יכולה להתאפק.‬
‫אני מוכן.‬
‫הנה.‬
‫אוקיי…‬
‫הנה.‬
‫ישנת טוב?‬ ‫-שקט.‬
‫אני חושב שהחימום ברצפה כבוי.‬ ‫-מותק. בוא פשוט…‬
‫כן, סליחה.‬
‫נו, טוב.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה באמת בסדר?‬
‫כן, בטח. כאילו…‬
‫כן.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫עכשיו אנחנו מוסיפים לבנדר.‬
‫ולשאוף.‬
‫קראתי שספירת הזרע של הגברים הדנים‬ ‫ירדה בחצי ב-40 השנים האחרונות.‬
‫לנשום…‬
‫מה הקטע עם גברים דנים?‬ ‫מה הם עושים לא בסדר?‬
‫הם שותים בירה כשהלפטופים שלהם‬ ‫מונחים ישירות על הביצים שלהם.‬
‫לא, אומרים שאיכות הזרע מתדרדרת כבר ברחם.‬
‫אז האימהות אשמות. כמובן!‬ ‫-שקט!‬
‫סליחה.‬
‫אורן.‬
‫טוב לריאות ולעיכול שלכם.‬
‫הנה מגיע החום. בבקשה.‬
‫ברצינות, זו מגפה.‬
‫איום אמיתי לאנושות.‬
‫כן, או פתרון לשינוי האקלים. זה תלוי ב…‬
‫סליחה. שוב שכחנו.‬ ‫-סליחה.‬
‫בבקשה תזכרו שצריך לשמור על שקט.‬
‫כן…‬ ‫-הנה מגיע החום.‬
‫זה פשוט כל כך דפוק.‬
‫אני זו שמקבלת טיפול עם הורמונים וזריקות.‬
‫אבל הבעיה היא הזרע של אמיל.‬
‫את רצינית?‬ ‫-סליחה!‬
‫אם אני מחשבת אחורה,‬ ‫עשינו סקס לפני 12 שעות, נכון?‬
‫במרפאה אמרו שזה יהיה הכי טוב‬
‫אם יהיה זרע ברחם בזמן הביוץ. כל הזמן.‬
‫אנחנו מזדיינים כל הזמן.‬
‫הזין שלי כואב.‬ ‫הזדיינו פעמיים אתמול ופעם אחת אתמול בלילה.‬
‫אנחנו מזדיינים המון.‬
‫אנחנו צריכים לשכב גם היום, ליתר ביטחון.‬
‫ליתר ביטחון? זה מחרמן אותי.‬
‫אני אוהב שאת מדברת מלוכלך.‬ ‫-זה לא מצחיק, אמיל. ממש לא.‬
‫אני היחידה שיוזמת.‬
‫היום כמעט נגמר. מה אם אני מבייצת עכשיו?‬
‫הוא לא כמעט נגמר. עוד לא שתיים בצהריים!‬
‫נוכל לשכב כשנגיע הביתה.‬ ‫-הם אמרו "במשך היום"!‬
‫לא אחר הצהריים!‬ ‫-תפסיקי, זה מוגזם.‬
‫את היסטרית.‬
‫מיה?‬
‫מיה. מותק?‬
‫מותק, תעצרי. מה את עושה?‬
‫למה את הולכת?‬
‫אם אני כזאת היסטרית, למה אנחנו בכלל ביחד?‬
‫מותק.‬
‫זו הייתה הערה טיפשית.‬
‫אני מצטער.‬
‫אני לא היסטרית.‬
‫אני פשוט חוששת‬
‫שכל הטרחה הזו,‬ ‫הזריקות וכל השטויות האלה יתבזבזו,‬
‫ושנפספס ביוץ, רק כי נמאס לנו לעשות סקס.‬
‫ספירת הזרע שלך ירדה רק לארבעה מיליון בלבד.‬
‫כן, אני זוכר מהי ספירת הזרע שלי, מיה.‬
‫אני שונאת שזה הורס את חיי המין שלנו.‬
‫אני אוהבת את חיי המין שלנו.‬
‫עכשיו אני מפחדת‬ ‫שאתה כבר בכלל לא נמשך אליי.‬
‫בואי.‬
‫אני גמור.‬
‫אני יכולה לעשות משהו?‬
‫כן. טוב, קדימה.‬
‫תנשקי לי את הצוואר.‬
‫אתה רוצה לצפות בפורנו?‬
‫פורנו? לא.‬ ‫-לא, אוקיי.‬
‫חשבתי שזה יעזור.‬
‫אוקיי, או…‬
‫אפשר לנסות.‬
‫כן?‬
‫או… את רוצה?‬
‫בטח.‬ ‫-באמת?‬
‫אוקיי.‬
‫"אימא חורגת חרמנית."‬ ‫-בום!‬
‫אוקיי.‬
‫אם רק אצליח להוריד את הגרב הזו.‬
‫אפשר להריץ קדימה?‬ ‫-כן.‬
‫להגיע לאקשן.‬
‫כן!‬
‫אוקיי.‬ ‫-וואו!‬
‫אני אמצא משהו אחר.‬ ‫-בבקשה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫את צופה בפורנו?‬
‫לא באופן קבוע. מדי פעם נתקלים בזה במקרה.‬
‫את נתקלת במקרה בפורנטיוב?‬
‫תגיד את זה שוב.‬
‫מה? פורנטיוב?‬
‫הפה שלך נראה מאוד סקסי‬ ‫כשאתה אומר "פורנטיוב".‬
‫כן?‬
‫חכה רגע.‬
‫אוקיי.‬
‫אאוץ'!‬
‫פאק.‬
‫פאק, את מהממת.‬
‫אני עומד לגמור. אני גומר.‬ ‫-כן!‬
‫את מהממת! אלוהים, זה כואב!‬
‫למעלה. תעזור לי.‬
‫אוקיי, הנה.‬
‫חייבים לגבש תוכנית פעולה חדשה.‬
‫אנחנו צריכים לשתות פחות יין‬ ‫ולאכול יותר דגים.‬
‫ואתה חייב להפסיק ללבוש‬ ‫את התחתונים הצמודים האלה.‬
‫אני עושה דיקור סיני, וכדאי גם לך לעשות.‬
‫בטח. אבל נוכל…‬
‫מותק. בואי נלך לשבת קצת ופשוט…‬
‫אני רק אחליף שקית.‬
‫אוקיי.‬
‫את רוצה עזרה?‬ ‫-לא! ועישון במסיבות זה לא בא בחשבון.‬
‫הפסקתי.‬ ‫-לא, לא הפסקת.‬
‫כן. כש…‬ ‫-עישנת בסוף השבוע שעבר, נכון?‬
‫נכון. מותק, תעשי את זה לאט.‬
‫אפשר לשפר את ספירת הזרע תוך שלושה חודשים.‬
‫אתה יכול לעשות משהו בקשר לזה.‬ ‫-מותק…‬
‫למה השקיות כל כך מוזרות?‬ ‫-אני יודע. סליחה.‬
‫חשבתי שאלה השקיות הגדולות.‬ ‫הן מתאימות, אבל צריך לעשות את זה לאט.‬
‫אני צריכה להירגע ולא לדאוג כל כך הרבה!‬
‫הגוף שלי לא יכול…‬ ‫זה נתקע לי בגוף אם אני בסטרס מטורף…‬
‫מותק, את קורעת את השקיות.‬
‫תיתני לי רגע? אני יכול לעשות את זה?‬
‫לך להחליף תחתונים.‬
‫כן, אני על זה.‬
‫היא ממש אובססיבית לתינוקות.‬
‫שוכבת ודוגרת על כלום.‬
‫אבל בגלל שהיא חושבת שהיא דוגרת על ביצים,‬
‫היא לא מטילה.‬
‫זה יכול להימשך לנצח‬ ‫אם לא עוזרים לתרנגולות לצאת מזה.‬
‫אפשר לכסות להן את הראש עם דלי‬ ‫כדי להוציא אותן מזה.‬
‫דלי? זה לא אכזרי?‬
‫לא, כי אחרי 24 שעות הן כבר יוצאות מהשגעת.‬
‫שגעת זו מילה מגוחכת.‬
‫סימון לגמרי בשגעת. הוא סיפר לווסטר‬ ‫שאנחנו מנסים לעשות אחות קטנה.‬
‫באמת?‬ ‫-כן. אני לא יודעת אם אני רוצה בכלל.‬
‫אתם מתכוונים‬ ‫לקחת אחריות על הילדים שלכם בקרוב?‬
‫כן. רוצים למצוא כמה מקלות‬ ‫ולהכין לחם על האש?‬
‫כן.‬ ‫-כן!‬
‫יש! בצק נא ובגדים מסריחים ממדורה.‬
‫היי, גרו. מגישים יין לבן במקום העבודה שלך?‬
‫לא, ריקה. זה מגרש משחקים למשפחות.‬
‫כן! בדיוק בגלל זה כדאי שיהיה לכם סליק.‬
‫הוזמנת ליריד הספרים בגטבורג.‬
‫להקראה ולראיון על הבמה.‬ ‫-מעולה!‬
‫מושלם.‬
‫אני ממש צריכה כסף.‬ ‫הפריות מבחנה זה עסק יקר בטירוף.‬
‫תודה על הטיוטה.‬
‫אהבת?‬
‫לא אהבת את זה.‬ ‫-השאלה היא אם את אוהבת את זה?‬
‫שאלה כזאת מעצבנת, ריקה.‬
‫אני נאבקת עם זה, את יודעת.‬ ‫-תקשיבי. את בשלב המסריח.‬
‫הכול כרגיל. את על הפנים.‬
‫לאבד שליטה זה מבאס,‬ ‫אבל את חייבת להמשיך הלאה.‬
‫אמרת שאני על הפנים.‬
‫נכון מאוד.‬
‫את צודקת.‬
‫אני לא מצליחה להשתלט על זה,‬ ‫ואין לי שום השראה ו…‬
‫קומדיה על אימא בונוס…‬
‫תזכירי לי למה חשבנו שזה רעיון טוב.‬
‫זה לא רעיון גרוע.‬
‫זה לא מרגיש כמו קומדיה.‬
‫למה זה חייב להיות מצחיק אם זה לא מצחיק?‬
‫אני מרגישה כאילו אין אותנטיות.‬
‫את כל כך מעצבנת כשאת צודקת!‬
‫עכשיו, אם העורכת הקרירה והחכמה שלי‬ ‫תואיל בטובה להתחפף‬
‫כדי שאוכל לבלות עם ריקה, בבקשה?‬
‫אוקיי. בואי נדבר על יום ההולדת שלי!‬ ‫-בטח.‬
‫תגידי לי מה את מתכוונת ללבוש. לא, תשתקי!‬
‫אני אלבש שמלה מהחלומות.‬
‫פשוט הורסת.‬
‫הנה זה!‬
‫- קמילה, פיטר‬ ‫ילדים -ליווה, וילה -‬
‫"היא מודה על זה‬ ‫שהיא התחברה לילדים מההתחלה.‬
‫"ממש אהבה אותם. והם אהבו אותה."‬
‫כן! בדיוק!‬
‫אבא, אני רוצה את מגש הביצים.‬
‫"זה הרגיש טבעי להיות איתם.‬
‫"חמים ונעים."‬
‫…צבע ירוק?‬ ‫-מה?‬
‫הצבע הירוק.‬ ‫-השתמשנו בכל הירוק.‬
‫הירוק הכהה? את לא רוצה ורוד?‬
‫זה.‬
‫סלמה, אלוהים אדירים!‬
‫הייתי צריכה קצת שקט, בסדר?‬ ‫-אבל רק רציתי להראות לך את המסכה שלי.‬
‫כן, אבל לא עכשיו, סלמה.‬
‫יש, הוא כזה טוב!‬
‫מה קרה?‬ ‫-היא לא רצתה לראות אותה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני רק מנסה לעבוד בשקט.‬
‫יש הפרעות ורעש.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני לא מצליחה להתרכז. זה מלחיץ אותי.‬
‫אני אנסה שיהיו בשקט,‬ ‫אבל יש להם זכות להיות כאן.‬
‫אם אין לך ילד, אז אתה עדיין ילד בעצמך?‬
‫אולי נדחה את הבדיקה‬ ‫עד אחרי המסיבה של ריקה בשבת?‬
‫את יכולה לחכות כל כך הרבה זמן?‬ ‫-בטח. אנחנו שמחים יותר כשאנחנו מקווים.‬
‫ואז יהיה לנו כיף יותר במסיבה.‬ ‫אנחנו זקוקים למסיבה כיפית.‬
‫אנחנו נשמח‬ ‫גם אם נעשה בדיקה ויתברר שאת בהיריון.‬
‫לא ניסיתם להיכנס להיריון?‬
‫כן. אנחנו מנסים.‬ ‫-אוקיי. טוב.‬
‫עשינו בדיקה הבוקר. שלילית.‬ ‫-שיט. אני ממש מצטער.‬
‫זה מבאס.‬
‫ומה שלומכם?‬ ‫-אנחנו? אנחנו מזדיינים כמו ארנבים.‬
‫אנחנו בודקים אוהל לארבעה אנשים.‬ ‫זה אוהל שמתאים לטסלה.‬
‫ברגע שמתחילים להסתכל על אביזרים לטסלה…‬
‫סליחה.‬
‫וואו! מה אני צריכה לעשות‬ ‫כדי לקבל קצת פרטיות?‬
‫רק רציתי לבדוק מה קורה.‬
‫אני אפילו לא יכולה להשתין לבד.‬
‫אני לא יכולה סתם להעביר יום נורמלי בבית,‬
‫וסתם להתכרבל ולראות טלוויזיה‬ ‫בלי שיהיו ילדים בכל מקום,‬
‫כי כולנו חייבים להידחס על אותה ספה דפוקה.‬
‫אפשר לקנות ספה גדולה יותר?‬
‫לא. כי זה לא מתאים‬ ‫לאסתטיקה המאוד מוקפדת של אמיל.‬
‫אין לנו מקום לספה גדולה.‬ ‫-מקום?‬
‫באמת שלא.‬
‫מה איתי?‬
‫מה איתך?‬ ‫-יש מקום בשבילי בבית האלגנטי שלך?‬
‫בואי נסיים להיום, אהובה שלי, טוב?‬
‫"בואי נסיים להיום, אהובה שלי, טוב?"‬
‫וואו.‬
‫בוא נקרא לזה "אמיל, השוטר המשעמם".‬
‫אמיל המסריח. איכס.‬
‫אני לא רוצה ללכת הביתה.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אני בסדר.‬
‫אולי תשטפי קצת את הפנים?‬ ‫-אין מצב!‬
‫אוקיי.‬
‫אתה הולך?‬
‫אתה כזה ילדותי!‬ ‫-אני מזמין לנו מונית.‬
‫היי!‬
‫זה פאקינג לא הוגן שהזרע שלך‬ ‫עבד אצל קטרינה, אבל לא איתי!‬
‫מותק! בואי לא נדבר על זה כשאת שיכורה.‬ ‫בואי נלך הביתה.‬
‫לא!‬ ‫-תפסיקי, בבקשה.‬
‫אתה אפילו לא רוצה לדבר איתי!‬ ‫-אני רוצה. בואי.‬
‫מה קורה פה, אה? תתאפסי על עצמך!‬
‫אל תגיד לי להתאפס על עצמי!‬
‫אז אל תתאפסי.‬
‫ניקח אותך הביתה. קדימה.‬ ‫-לא!‬
‫טוב…‬ ‫-אני לא רוצה ללכת הביתה!‬
‫למה את לא רוצה ללכת הביתה?‬ ‫-לך תזדיין!‬
‫מותק!‬
‫את כזאת מעצבנת!‬
‫פאק.‬
‫בוקר טוב.‬
‫שיט, הייתי שיכורה לגמרי אתמול בלילה, מה?‬
‫אני רק…‬ ‫-את מוכנה לשבת, בבקשה?‬
‫אני מרגישה נבוכה מאוד.‬
‫ורעבה.‬
‫אכלת? אני יכולה להכין טוסט.‬
‫או…‬ ‫-אפשר לדבר על…‬
‫כן, בטח.‬
‫לפעמים אני מרגיש‬ ‫שאני רק דמות משנה ברגשות שלך.‬
‫גם אני פה.‬ ‫-ברור…‬
‫אני חלק מזה, גם אם אני לא מביע את רגשותיי.‬
‫אני יודעת, מותק. אני מצטערת ש…‬ ‫-תני לי לומר את זה, בבקשה.‬
‫הכעס שלך מרחיק בינינו קצת.‬
‫זה כאילו שאת מטפחת את הרגשות הרעים לבד,‬
‫במקום שנדבר עליהם‬ ‫לפני שזה יוצא מכלל שליטה.‬
‫אולי אלה הילדים…‬ ‫-פשוט תענה.‬
‫היי, קטרינה.‬
‫אה, באמת?‬
‫יום האם שמח.‬
‫נכון. זה נכון.‬
‫את על רמקול. גם מהמט כאן.‬ ‫-היי.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫קרה משהו ממש דפוק הלילה‬ ‫עם סתם איזה בחור אקראי.‬
‫מה?‬ ‫-אמיל ואני ממש רבנו.‬
‫הייתי שיכורה לגמרי,‬ ‫ואז כמעט הייתי עם איזה בחור.‬
‫בסדר. אז, מיה…‬ ‫את אומרת "כמעט". חדירה או לא?‬
‫איך קוראים לך בכלל?‬
‫העניין הוא שהפסקתי את זה, נכון?‬ ‫לא עשיתי את זה.‬
‫מיה הקודמת הייתה עושה את זה.‬
‫אבל אני לא! רק התנשקנו.‬ ‫-נכון. זה מעולה, מיה.‬
‫אני חייבת לספר לאמיל, נכון?‬ ‫-כן, הוא ישמח לשמוע על זה…‬
‫לא. תהיה בשקט, אנדראס.‬
‫מיה, לנשום עמוק.‬
‫אל תעשי שום דבר דרסטי.‬
‫זו הייתה טעות מתוך שכרות‬ ‫עם הבחור האקראי הזה, נכון?‬
‫כן! אני אוהבת את אמיל.‬ ‫אני רוצה להביא איתו ילד.‬
‫לכן מגיע לו שאספר את האמת.‬
‫לא, מותק! אל תספרי את האמת. אף פעם!‬
‫תקשיבי לנו. אנחנו יודעים.‬ ‫-דברים קורים, בסדר?‬
‫ואת פשוט צריכה לחיות עם זה.‬ ‫עם האשמה, הבושה והאבל ו…‬
‫אני פשוט חושבת שאני צריכה לספר לו.‬
‫את רק מנסה להקל על המצפון שלך.‬
‫טוב, תקשיבי רגע.‬
‫אולי כדאי שתחשבי‬ ‫למה השלכת את עצמך על מישהו אחר.‬
‫בדיוק.‬
‫ממה את בורחת?‬
‫איך אתם כל כך חכמים?‬ ‫-בזכות הטעויות שלנו.‬
‫ואני במקרה שכבתי עם כריסטיאן‬ ‫מהסוכנות הדיגיטלית.‬
‫אבל דיברנו על זה בטיפול, כי תזכרי…‬
‫אני מרגיש שמתקרב ציטוט מהגיהינום.‬
‫"אהבה היא פועל.‬
‫"לא מצב מתמשך של התלהבות."‬
‫כך אומרת אסתר פרל, וזה אומר…‬
‫"להתאהב בגבר טיפש." תומס הלמיג.‬
‫יהיה בסדר.‬ ‫-הכול יהיה בסדר.‬
‫נכון. דרך אגב,‬ ‫אמרנו לך שמצאנו סוכנות אחרת?‬
‫עדיין בקולומביה,‬ ‫אבל עם מבחר רחב הרבה יותר של פונדקאיות.‬
‫מעולה.‬ ‫-נכון?‬
‫ממש מעולה..‬
‫אבל נאלצנו לקחת עוד משכנתא בשביל זה.‬
‫ספרו לי על זה אחר כך.‬ ‫אני אחזיק אצבעות. חייבת לסיים.‬
‫אני חושב שהיא שמחה בשבילנו.‬ ‫-כן.‬
‫אני מצטערת.‬
‫מה אמרת?‬
‫אני מצטערת!‬ ‫-לא…‬
‫אני לא שומע אותך.‬
‫את חייבת לומר את זה שוב.‬
‫מה אמרת?‬
‫סליחה, הייתי כזאת טיפשה.‬
‫גם אני הייתי טיפש.‬ ‫-אבל אני הייתי גרועה יותר.‬
‫כן, נכון.‬
‫נכון.‬
‫בבקשה, אל תכעס.‬
‫אבל…‬
‫אתמול, כשברחתי ממך…‬
‫כן. אפשר להסכים על זה שלא תעשי את זה שוב?‬
‫לא אעשה את זה שוב.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫בטירוף.‬
‫אני אוהבת אותך יותר.‬
‫שהשוטר המשעמם הזה יכין ארוחת בוקר?‬
‫נוכל לשבת על הספה המקסימה שלנו‬ ‫ולאכול ארוחת בוקר.‬
‫או שנוכל פשוט לסיים את היום.‬
‫היית כזאת מעצבנת!‬ ‫-אל תגיד את זה!‬
‫לא ראיתי דבר כזה בחיים!‬ ‫-אל תגיד את זה!‬
‫ובכן, מיה…‬ ‫-אפשר לחכות לאמיל?‬
‫בטח.‬
‫אני מוכן.‬
‫למרבה הצער,‬ ‫כל שלושת ניסיונות ההזרעה נכשלו,‬
‫ולכן השלב הבא הוא טיפול IVF,‬
‫שבו אנו מפרים את הביצית מחוץ לגופך‬ ‫ולאחר מכן מחזירים אותה לרחם.‬
‫לכן תצטרכי לעבור עוד טיפול הורמונלי,‬
‫שכולל זריקה למניעת ביוץ.‬
‫את עשויה לחוות אי נוחות מסוימת.‬ ‫כך לפחות אומרות רוב הנשים.‬
‫את יכולה לקרוא את העלון הזה.‬
‫אתה שוב עושה את זה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-אתה פונה רק אליי.‬
‫גם אמיל כאן, אתה יודע.‬
‫זה קורה כל פעם.‬
‫אני יודעת שהגוף שלי‬ ‫הוא המקום שבו הכול מתרחש,‬
‫אבל אולי נוכל לפחות לחלוק במעמסה הנפשית.‬
‫זה לא משנה.‬ ‫-כן, זה כן משנה.‬
‫זה לא בסדר להתייחס לגבר‬ ‫כאילו הוא הורה סוג ב'.‬
‫שוויון מגדרי מתחיל גם כאן, בתוך המערכת.‬
‫נכון? אתם מסתכלים רק עליי,‬ ‫אתם מדברים רק איתי‬
‫כשאמיל משתרך מאחור עם הזרע שלו בכוס.‬
‫תסתכלו עליו! תדברו איתו!‬ ‫תנו לו קצת אחריות.‬
‫תנו לו קול ופאקינג כיסא לשבת עליו!‬
‫כמה קשה זה כבר יכול להיות?‬
‫תנו לבן אדם כיסא! למה אף פעם אין כיסא?‬
‫כיסא יהיה נחמד.‬
‫אז אני אגיד לך, אמיל,‬
‫ששינויי מצב הרוח כנראה לא יפחתו‬ ‫עם זריקות ההורמונים החדשות.‬
‫- יריד הספרים של גטבורג -‬
‫פאק.‬
‫אבל למה רבקה נאחזת בכוח‬ ‫ברעיון של להיות אובייקט?‬
‫כי זה כל מה שהיא מכירה.‬
‫העולם כולו‬ ‫מביט בגוף הנשי הצעיר בכזו תשוקה.‬
‫מעריכים אותה על היותה יפה, צעירה ופורייה.‬
‫ההשפלה כשהמבט הזה נעלם‬ ‫יכולה להיות כואבת מאוד,‬
‫כי מה נשאר ממך אז?‬
‫והגבר עובר בעולם בצורה הרבה יותר שקופה.‬
‫זה כמו להיות הנצפית במקום להיות הצופה.‬
‫אלה שתי נקודות מוצא שונות מאוד‬ ‫כשמדובר בבני אדם.‬
‫רבים מאיתנו היו רוצים לדעת מה הלאה.‬
‫מצפות לרבקה הרפתקאות חדשות?‬
‫לא, לצערי לא.‬
‫אני כותבת רומן על להיות אימא בונוס.‬
‫למרות שלמען האמת,‬ ‫יש לי מחסום כתיבה קל, אז…‬
‫מעניין. בדיוק דיברתי עם קנאוסגורד‬ ‫על איך הוא מתמודד עם מחסום כתיבה.‬
‫אין לי ממש מחסום כתיבה.‬
‫אני כותבת כל הזמן, אבל אני יודעת לכתוב‬
‫רק תובנות מאוד אישיות, קצת כמו יומן על…‬
‫על…‬
‫ובכן, כל מיני דברים…‬
‫שנאה עצמית ובושה.‬
‫כן, כי אנחנו…‬
‫או שאני…‬
‫רבים מאיתנו… זו כמעט מגפה, את מבינה?‬
‫רבים מאיתנו מגלים שהגוף שלנו לא יכול…‬
‫אני כותבת הרבה על טיפולי הפריה חוץ גופית.‬
‫הנה, אמרתי את זה בקול רם.‬
‫אני מנסה לעבד את השנאה העצמית שלי‬ ‫כשאני כותבת…‬
‫יחד עם המחשבות האפלות על…‬
‫על זה שאני לא אישה שלמה‬ ‫כי אני לא יכולה להיכנס להיריון.‬
‫זה מעניין מאוד… וחשוב.‬
‫כמו שאמרתי, זה כמעט כמו יומן‬ ‫של הרהורים אישיים מאוד.‬
‫מקום לפרוק בו את הכול.‬
‫וקצת אפל מדי, אני חושבת,‬ ‫בהשוואה למה שאני בדרך כלל כותבת עליו.‬
‫הייתי רוצה לקרוא את זה,‬ ‫כשחוויתי את זה לפני חמש שנים.‬
‫עכשיו גם אני אמרתי את זה בקול.‬
‫מישהי כאן חוותה בעיות דומות?‬
‫כן.‬
‫בבקשה.‬
‫הרבה מאיתנו‬
‫רוצים לקרוא משהו‬ ‫שבו נוכל להזדהות עם הכותב.‬
‫אני בספק אם קנאוסגורד היה נוגע בזה,‬ ‫את יודעת?‬
‫לא, כי אנחנו רוצים‬ ‫שאת תכתבי את הספר הזה, מיה.‬
‫"אני אציג בפניכם את האישה חשוכת הילדים.‬
‫"הנה היא, בכל תפארתה המבוהלת וכמיהתה.‬
‫"הנה אני.‬
‫"אני אקח על עצמי‬ ‫את כל האשמה שאני מסוגלת לשאת.‬
‫"אצעד עירומה בעיר לקול צחוקם של אחרים.‬
‫"אשא על עצמי את נטל כל הנשים העקרות,‬ ‫ואשחרר אותן משלהן.‬
‫"בואו ושבו איתי כולכן,‬ ‫נשים עקרות ואימהות בונוס.‬
‫"התרסקו איתי, אם אתן רוצות.‬
‫"איש אינו יודע כמה זמן אמיל ואני‬ ‫נחיה בגיהינום הפוריות הזה,‬
‫"או כמה משפיותי אאבד,‬ ‫לפני שזה יקרה, או לא יקרה."‬
‫-שיחה נכנסת‬ ‫אמיל -‬
‫- שמור קובץ‬ ‫שם קובץ -‬
‫- רעב -‬
‫היי, מותק.‬ ‫-היי, את בסדר?‬
‫כן! סליחה, לא התקשרתי אליך.‬
‫הייתי עסוקה בכתיבה.‬
‫אני חושבת שעליתי על משהו טוב.‬
‫כן? ספרי לי.‬
‫זה פשוט טיפולי הפוריות‬ ‫שמעסיקים אותי כל כך.‬
‫כן.‬ ‫-כאילו…‬
‫אני פשוט רוצה לכתוב על…‬
‫על כמה שזה שואב אותך…‬
‫ולכתוב על הטירוף‬
‫של להרוס את הגוף שלך כדי ליצור חיים.‬
‫אוקיי.‬ ‫-כן.‬
‫אני רוצה שהכתיבה תהיה חשופה ולא מסוננת.‬
‫מרתק.‬
‫אבל את לא כותבת עלינו, נכון?‬
‫לא.‬
‫טוב. אני לא רוצה לראות את ספירת הזרע שלי‬ ‫נחשפת בחנות הספרים המקומית.‬
‫גרו וסימון הזמינו אותנו לארוחת ערב בשבת.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫כן. סימון בטח רוצה להראות לנו‬ ‫איזה גאדג'ט חדש שהוא קנה.‬
‫מעניין מה זה.‬
‫אייר פרייר של "גסטרונומה". שמונה ליטר.‬
‫אלוהים אדירים. וואו.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מוכנים לארוחת ערב?‬
‫כן.‬ ‫-ילדים, ארוחת הערב מוכנה.‬
‫אז זה הסבב האחרון שלנו במרפאה הפרטית,‬
‫ואם זה ייכשל,‬ ‫אנחנו ברשימת המתנה למרפאות הציבוריות.‬
‫אבל זמן ההמתנה ארוך, אז…‬
‫אנחנו מקווים להגיע לבית החולים וידו…‬
‫אנחנו לא יודעים אם נוכל בכלל…‬ ‫-לא.‬
‫ספירת הזרע של אמיל ממשיכה לרדת.‬
‫בפעם האחרונה זה היה רק מיליון, אז…‬ ‫-אוקיי.‬
‫כן.‬ ‫-זה לא הרבה?‬
‫זה ממש נמוך.‬ ‫-לא.‬
‫זה ממש נמוך.‬ ‫-מותק, זו לא אשמתך.‬
‫זה פשוט המצב.‬
‫כן.‬
‫למרבה המזל, צריך רק ראשן מתפקד אחד.‬
‫כן…‬
‫גרו ואני, אנחנו…‬ ‫-לא! או ש…‬
‫מישהו רוצה קינוח?‬
‫כן.‬ ‫-הכנו…‬
‫גלידה.‬ ‫-גלידה ביתית.‬
‫עם מכונת הגלידה החדשה.‬
‫זה מעולה.‬ ‫-ממש מעולה.‬
‫היא פועלת כבר שעות‬ ‫בזמן שאנחנו יושבים כאן ולא עושים כלום.‬
‫זה עדיין נחשב תוצרת בית…‬ ‫-קפה, נכון?‬
‫כן, בבקשה.‬ ‫-רוצים גם ברנדי?‬
‫אני אוותר.‬ ‫-רק כוסית אחת קטנה עם הקפה.‬
‫יש לי אחד ממש יקר. הוא פנטסטי ויקר בטירוף.‬
‫מחיר ואיכות לרוב הולכים יחד. יקר וטוב.‬
‫כאן זה בהחלט גם וגם.‬ ‫-מותק.‬
‫בואו נטעם.‬
‫מה קורה, ילדים? נהנים?‬ ‫-כן.‬
‫כמה ראיתם מהסרט?‬
‫בערך חצי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫רק רגע.‬
‫לך ולי מותר לשתות, נכון?‬ ‫-וגם גרו?‬
‫טוב… אני אומר את זה עכשיו, מותק.‬
‫לא, מותק. הילדים. אתה יודע?‬
‫כמובן. אז…‬
‫בקרוב תהיה לנו אחות קטנה. או אח קטן.‬
‫זה מדהים.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-אדיר.‬
‫כן.‬
‫פנטסטי! באמת?‬ ‫-כן. באמת.‬
‫אבל קודם נאכל קינוח.‬
‫כן?‬
‫אלוהים. וואו. זה…‬ ‫-זה נהדר. זה כל כך נפלא.‬
‫אנחנו כל כך מאושרים. למה אני מדבר אנגלית?‬
‫כן, אני לא יודע.‬
‫אנחנו צריכים לחגוג.‬ ‫-כן.‬
‫אתה יודע מה? בוא ניסע לקובה.‬
‫גרו, למה לא סיפרת לי שאת בהיריון?‬
‫אלה חדשות מדהימות.‬
‫את לא צריכה להסתיר את השמחה שלך בגללי.‬
‫אני ממש מקווה שלא.‬ ‫-לא. זה לא בגללך.‬
‫אני לא בטוחה שאני מאושרת.‬ ‫ההיריון של וסטר היה קשה.‬
‫זה מרגיש כאילו הגוף שלי מתחיל לזכור את זה.‬
‫גרו, תפסיקי.‬
‫את צריכה לשמוח.‬
‫זה כל כך נפלא.‬
‫הלוואי שזאת הייתי אני.‬
‫את בטוחה לגמרי? אולי כדאי שתחכי קצת או…‬
‫היי.‬ ‫-היי, מיה.‬
‫מה קורה?‬
‫אולי כדאי שתיתני לזה קצת זמן.‬
‫או…‬
‫כן.‬
‫זה מה שסימון אומר.‬
‫שאני צריכה לתת לזה זמן, ו…‬
‫אבל…‬
‫אבל אני…‬
‫אני מתעוררת בפאניקה מוחלטת כל בוקר.‬
‫הלב שלי דופק בטירוף.‬
‫ואני ממש מרגישה כאילו הגוף שלי הוא כלא,‬
‫שאני לא יכולה לברוח ממנו.‬
‫אני לא יודעת איך ל…‬
‫איך להסביר את זה, אבל…‬
‫אני לא יכולה לעבור היריון וכל זה…‬
‫עם פעוט. אני פשוט לא יכולה!‬
‫אבל גרו, יש לך אותנו, אוקיי? את…‬
‫את לא לבד. אנחנו נעזור עם הילד…‬
‫וסימון. אתם שניים.‬ ‫-תקשיבו לי! לא.‬
‫אף אחד לא מקשיב לי!‬
‫אני לא יכולה לעשות את זה!‬
‫אני לא יכולה.‬ ‫-את לא יכולה.‬
‫אנחנו שומעות אותך.‬ ‫-את לא יכולה.‬
‫מתוקה…‬
‫זה בסדר.‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה בסדר, מותק. פשוט תנשמי.‬
‫הכול בסדר, מותק.‬
‫אני לא יכולה.‬
‫לא.‬
‫ברוכים הבאים למערכת הבריאות הציבורית.‬ ‫הנתונים שלכם מראים…‬
‫מה עברתם במסגרת פרטית.‬
‫אני מציע לשלב אותך‬ ‫בטיפול המכונה "טיפול ארוך טווח",‬
‫שמשמעותו שנכניס אותך למצב‬ ‫של גיל מעבר מלאכותי.‬
‫מה מלאכותי?‬ ‫-גיל המעבר?‬
‫כן. המחזור הטבעי שלך‬ ‫מפריע לגירוי שאנחנו מבצעים,‬
‫אז אני חושב שזו האופציה הטובה ביותר.‬
‫זה כרוך בכמה תופעות לוואי.‬
‫דפיקות לב מואצות, כאבי ראש, גלי חום, גרד,‬
‫יובש בריריות ותנודות במצב הרוח.‬
‫"תחנת האוטובוס בבית החולים וידו.‬ ‫אמיל ואני מחכים לאוטובוס בשקט.‬
‫"אנחנו מעכלים את החדשות.‬
‫"לא רחוק מאיתנו,‬ ‫אישה מבוגרת אוספת חרא של כלב.‬
‫"הבכי מתגבר בתוכי.‬
‫"ואז אמיל אומר‬ ‫'פשוט נצטרך לעבור את זה'.‬
‫"רציתי להגיד 'לך תזדיין'.‬ ‫לא עשיתי את זה. לך תזדיין!"‬
‫מיה! נראה לי שזה קורה.‬ ‫-כן. אני באה!‬
‫"אני יודעת, אני פוגעת באמיל,‬ ‫אבל כרגע זה מה שאני רוצה."‬
‫מה דעתך על עיסוי…‬ ‫-לא, פשוט לא.‬
‫קיבינימט.‬
‫יש לי ריח רע מהפה?‬ ‫-כן, נורא. אבל זה בסדר.‬
‫גבינה?‬ ‫-ובצל.‬
‫לעזאזל! אני רק צריכה ללכת…‬ ‫-כן.‬
‫אאוץ'.‬ ‫-מה עכשיו?‬
‫לעזאזל!‬
‫אאוץ'. זה כואב.‬
‫הנה…‬ ‫-יש עוד.‬
‫את צריכה לשבת?‬ ‫-כן.‬
‫בואי הנה.‬
‫מה אני אמורה לעשות עם זה?‬
‫"אני רוצה לדחוף לתוכי את העובר שנפלט.‬
‫"כדי לראות אם הוא יכול לחיות שם."‬
‫אני מצטערת, מיה.‬
‫זה שאני מכריחה אותך לעשות את זה‬ ‫בטח נראה לך אבסורדי לחלוטין.‬
‫לא, את לא מכריחה אותי לעשות כלום.‬
‫את החברה הכי טובה שלי.‬
‫היי.‬
‫אתה בסדר?‬
‫לא, לא בדיוק.‬
‫תודה, מיה.‬
‫על לא דבר.‬
‫גם אני אשמח לבירה.‬
‫שיט.‬
‫אני מקווה שהם יצליחו.‬
‫את כותבת עלינו?‬
‫מה?‬
‫קראתי את זה בטעות במחשב הנייד שלך.‬
‫כתבת דברים שאני אמרתי.‬
‫את מצטטת אותי.‬
‫מותק, התכוונתי לספר לך.‬
‫אוקיי. באמת?‬
‫כן, זה…‬
‫אני פשוט צריכה לכתוב על כל מה שקורה.‬ ‫זה מצטבר.‬
‫אמרת שלא כתבת עלינו.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫שאלתי אם את כותבת עלינו. אמרת שלא.‬
‫אני רוצה להיות חלק מחייך,‬ ‫אבל לא חלק מהספר שלך.‬
‫זה ברור לי.‬
‫אבל…‬ ‫-אבל?‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬ ‫-את מתכוונת למה שאת כותבת?‬
‫זה ממש פגע בי.‬ ‫-אבל אתה לא אמור לקרוא את זה.‬
‫זה חלק מהתהליך,‬ ‫ואני מנסה לא לצנזר את עצמי.‬
‫זה כל העניין.‬ ‫-אני לא מבין למה…‬
‫שוב! את מתעסקת בשלילי.‬ ‫-אני לא מתעסקת בשלילי.‬
‫את כן! את מתעמקת בזה.‬ ‫-אני מנסה לכתוב על הרגשות שלי.‬
‫אני כותבת כדי שזה לא יבעבע בתוכי ויתפשט.‬
‫אני רוצה לקרוא את זה. את הכול.‬
‫בטח. ברור שתקרא.‬
‫כן.‬ ‫-אני עוד לא מוכנה לזה.‬
‫הכול מבולגן כרגע, אז אם תקרא את זה עכשיו,‬
‫אני ארגיש חסרת כישרון.‬
‫הכול סובב סביב איך שאת מרגישה.‬ ‫-סליחה.‬
‫גם את תהיי בספר?‬
‫"אמיל כועס כי כתבתי עליו."‬
‫תפסיק, אמיל!‬ ‫-"שילך להזדיין. הוא לא אמן."‬
‫לא.‬ ‫-את לא מבינה שאני לא רוצה את זה?‬
‫לא רוצה את זה?‬ ‫-אני לא מרגיש בטוח בבית שלי.‬
‫אני מרגיש שהכול חשוף לכולם.‬ ‫-לעזאזל! אני רותחת!‬
‫למה החלון הזה לא נפתח?‬ ‫-כי יש נעילת ילדים, מותק.‬
‫אולי תדברי איתי במקום?‬
‫תקשיב, כרגע עזרתי לחברה שלי‬ ‫לעשות הפלה, אוקיי?‬
‫הראש שלי עומד להתפוצץ ממיגרנה.‬
‫יש לי פאקינג גלי חום בגלל גיל המעבר, טוב?‬
‫עכשיו אני צריכה להתמודד‬ ‫עם הרגישות שלך לגבי הספר שלי.‬
‫אני בכלל לא יודעת אם זה יהפוך לספר.‬ ‫-רגישות?‬
‫ידעתי שתגיב ככה. שלא אוכל לדבר איתך על זה.‬
‫ברור שאני אגיב ככה!‬
‫כמה זמן את חושבת שזה ייקח?‬ ‫-למה?‬
‫אתה הולך לאנשהו?‬ ‫-כן. יש בר פתוח בעבודה.‬
‫איזה מזל יש לך, אה?‬
‫אפשר בבקשה לא לעשות את זה?‬ ‫-מה?‬
‫הטחת ההאשמות הזו.‬ ‫אני לא יכול פשוט לשחרר ללילה אחד?‬
‫הלוואי שיכולתי פשוט "לשחרר".‬
‫"למה אני מרחיקה אותו?"‬
‫בכל אופן, כדאי שתלך.‬ ‫-לא.‬
‫תשחרר ותחגוג קצת…‬ ‫-תפסיקי.‬
‫תתמזמז עם העוזרת שלך.‬
‫את ממש מגזימה עכשיו.‬
‫מיה ואמיל?‬
‫כן.‬ ‫-אתם יכולים להיכנס.‬
‫מעולה.‬ ‫-אני נכנסת לבד היום.‬
‫מכאן, בבקשה.‬
‫"אני בהיריון עם הרוע. הוא גדל בתוכי.‬
‫"מיילל לי ברחם כמו כלב חולה."‬
‫הגיע משלוח חדש, והוא קטן יותר במידות.‬
‫בלתי אפשרי לשים אותן.‬
‫"התקווה היא סתם טיזרית."‬
‫בואי ניתן לך מורפיום.‬
‫כדי להירגע.‬
‫בבקשה.‬
‫בואי נשים מוזיקה.‬
‫הנה זה בא.‬
‫השחלות שלך קצת גבוהות,‬ ‫אז אני צריכה לגשת דרך שלפוחית השתן.‬
‫אולי תרגיש צביטה קטנה.‬
‫הנה.‬
‫כן.‬
‫זה מטפטף.‬
‫החלילים האלה משגעים אותי!‬ ‫לא קיבלנו פלייליסט חדש?‬
‫זה התנגן במשך 12 שעות ברציפות‬ ‫במהלך משמרת הלילה.‬
‫ההשפעה של המורפין מתפוגגת,‬
‫כך שאין סיכוי שתישארי מסטולה,‬ ‫גם אם זה יום שישי.‬
‫מה?‬ ‫-לא תוכלי להישאר מסטולה.‬
‫יש לנו חדשות טובות. שאבנו שש ביציות.‬
‫נתקשר אלייך בעוד יומיים, בין 8:30 ל-9:30,‬
‫אם הביציות לא יופרו.‬
‫תתקשרו בעוד יומיים.‬ ‫-רק אם הביציות לא יופרו.‬
‫אז אם לא תתקשרו אלה חדשות טובות?‬ ‫-כן. סימן שהביציות מופרות.‬
‫אז אם אין חדשות סימן שהכול בסדר.‬
‫אבל אל תחכי ליד הטלפון.‬
‫עכשיו אתה מוכן.‬
‫יש לך מגבונים לחים לידיים שלי?‬ ‫-כן. רגע.‬
‫וואו!‬
‫אתם כאלה יפים!‬
‫לא, אנחנו לא. אנחנו מפחידים.‬
‫כן, אתה צודק.‬
‫בואו נלך, שלדים וזומבים.‬ ‫-אבא!‬
‫תיהנו, חבר'ה.‬
‫להתראות, מיה.‬
‫סליחה, אני לא יכול להיות כאן כשהם יתקשרו.‬ ‫-או שלא יתקשרו, אני מקווה.‬
‫לזה התכוונתי.‬
‫בסדר.‬
‫- מספר חסום -‬
‫הלו?‬
‫היי, מיה.‬ ‫תקשיבי, זאת סין מבית החולים וידו.‬
‫את בטח יודעת למה אני מתקשרת.‬
‫אני מצטערת לבשר‬ ‫שאף אחת משש הביציות ששאבנו לא…‬
‫היי, מיה. מה קורה?‬
‫ממש חבל על העוגה. אמיל אמר שהשקעת בה המון.‬
‫את תהיי אחראית על הלימבו?‬
‫יש שם מקל מטאטא.‬
‫למה בכלל באת במצב כזה?‬
‫הילדים ממש נבהלו‬ ‫כשראו אותך עומדת שם וצורחת ככה.‬
‫אתה צריך לצרוח איתי.‬
‫אני לא מרגישה שאנחנו ביחד בזה.‬
‫הילדים רוצים שאהיה שם כשהם נרדמים.‬
‫אמיל, אל תלך עכשיו. תישאר בבקשה.‬
‫תקשיבי לי.‬
‫הילדים עצובים כרגע. ומפוחדים.‬
‫זה לא קשור אלייך כרגע.‬
‫אתה לא אוהב אותי.‬
‫הילדים בעדיפות ראשונה כרגע.‬ ‫גם את היית עושה את זה אם היו לך ילדים.‬
‫בואי.‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫אמיל -‬
‫היי.‬ ‫-מי כלב טוב?‬
‫הוא כזה כלב טוב.‬ ‫-די עם החטיפים.‬
‫הוא נעשה שמנמן.‬ ‫-אנחנו לא עושים בודי שיימינג לכלב.‬
‫בסדר?‬ ‫-אתה צודק.‬
‫לא.‬ ‫-היי.‬
‫הנה היא. הנסיכה קמה לתחייה.‬
‫את רעבה, מיה?‬
‫לא, תודה.‬
‫אמיל התקשר אלינו בלי הפסקה‬ ‫במשך ארבעה ימים.‬
‫אנחנו חושבים שאתם צריכים לדבר.‬
‫כן, אבל אין לי כוח.‬
‫מיה, אלוהים אדירים.‬ ‫-הדיירת שלי הסכימה לעזוב.‬
‫היא התכוונה לעבור לגור עם בן הזוג שלה,‬ ‫אז זה מושלם.‬
‫כן. זה מושלם.‬
‫אני אלך להתקלח.‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו נשמח.‬
‫מה?‬ ‫-דבר איתה.‬
‫ומה אני אגיד?‬
‫מוזר לחזור.‬ ‫-כן.‬
‫נראה לי שאצבע את הקירות בצבעים יפים, ו…‬
‫העציצים מתים, אז אצטרך לקנות חדשים.‬
‫אולי דקלים או משהו מעניין.‬
‫מה שלומך?‬
‫בסדר.‬
‫אנחנו צריכות צ'יפס.‬
‫הם מתגעגעים אלייך. אמיל והילדים.‬
‫הוא הרוס, את יודעת. את פשוט עזבת.‬
‫זה הוא שהלך, נכון?‬
‫את עברת דירה.‬
‫פשוט הקדמתי אותו.‬
‫איך את יודעת שהוא היה עוזב?‬
‫תאמיני לי, גרו. זה היה ברור.‬
‫הוא לא עמד בלחץ.‬
‫זו ממש לא ההתרשמות שלי ושל סימון.‬
‫פליקס וסלמה לא מבינים‬ ‫למה הם לא שמעו ממך.‬
‫הם לא מבינים, מיה.‬
‫לא, אבל…‬
‫יש להם אימא טובה, אז…‬
‫תקשיבי.‬
‫תעזרי לי לשחזר את חשבון הטינדר שלי?‬
‫ברצינות?‬ ‫-כן!‬
‫- רבקה לובשת שמלה… -‬
‫"רבקה לובשת שמלה מהממת‬ ‫עם פרחים ורקמה מחוטי זהב.‬
‫"כולם מחמיאים לה.‬
‫"היא שותה הרבה ומהר."‬
‫- שיחה נכנסת‬ ‫אמיל -‬
‫"מתחשק לה לרקוד, לשבור דברים,‬ ‫לשמוע מוזיקה ולשיר עד שיגמר לה הקול."‬
‫פאק.‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫מה אני רוצה?‬
‫אפשר לעלות?‬ ‫-זה לא רעיון טוב.‬
‫זה הרי מטורף שאנחנו לא מדברים.‬
‫אני לא מבין מה קורה! אני…‬
‫אני יודע שהיה קשה. אני מבין.‬
‫אבל לא קמים והולכים. נשארים ונלחמים.‬
‫אתה לא רצית.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫-חסכתי לך את הכאב ראש, לא?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אין צורך להחמיר את המצב.‬ ‫-אנחנו לא יכולים לדבר על זה?‬
‫תגידי לי איך את מרגישה. אני כאן!‬
‫אין עוד על מה לדבר.‬
‫אני לא סתם איזה מישהו שיצאת איתו קצת.‬
‫אני עולה חזרה.‬ ‫-לא, תישארי פה.‬
‫קר לי.‬ ‫-את נשארת פה.‬
‫אנחנו אוהבים זה את זה, מיה.‬
‫רצינו לעשות ילד.‬
‫מה קורה? מה קורה לך?‬
‫זו לא את. איפה את? את שם איפשהו.‬
‫בבקשה תפסיקי.‬
‫מותק, תפסיקי עם זה. בבקשה אל תעשי את זה.‬
‫"היא ידעה איך למקם את עצמה בחדר,‬ ‫לביים את עצמה מרחוק.‬
‫"היא ידעה איך להיות חלום, פנטזיה,‬
‫"אבל היא לא ידעה‬ ‫איך להיות בת הזוג של מישהו.‬
‫"למה היא תמיד חשפה את כל כולה עד הסוף?‬
‫"אף אחד לא עמד בזה.‬
‫"שוב היא התאהבה‬ ‫בגבר ילדותי עם פחד ממחויבות.‬
‫"הוא לא היה צריך לומר כלום.‬ ‫היא יכלה לשמוע את מחשבותיו.‬
‫"'אני חייב לברוח ממנה,‬ ‫מהדספראדו הרגשית המטורפת הזו.‬
‫"אז חזרה לעניינים, רבקה.‬ ‫תתחילי להחליק ימינה ושמאלה."‬
‫היא לומדת מדעי החברה באוניברסיטה, ו…‬
‫היא הסכימה.‬ ‫-איזה יופי!‬
‫מזל טוב!‬ ‫-תודה.‬
‫זה יהיה ילד חכם ויפהפה.‬ ‫-כן. עם מפרצים.‬
‫תמיד אפשר לקוות.‬ ‫-כן.‬
‫אז אנחנו מתחילים מחדש, ו…‬
‫נצטרך פשוט להתפלל שהיא לא תבריז גם כן.‬
‫אני לא בטוח שמהמט ישרוד את זה.‬
‫אני מחזיקה חזק אצבעות.‬ ‫-תודה, מותק.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה שבאת.‬
‫לחיים, מותק.‬ ‫-לחיים.‬
‫איזה כיף שאפשר לשתות שוב.‬
‫ולא להרגיש כמו אישה בת 60 באמצע גיל המעבר.‬
‫זה היה כל כך אבסורדי בסוף.‬
‫כמו סיוט שלא נגמר.‬ ‫לא יכולתי לחשוב על שום דבר אחר.‬
‫הייתי כמו מכורה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫כמה זמן ניסיתם?‬
‫ניסינו לבד במשך תשעה חודשים.‬
‫התחלנו טיפולים בפברואר.‬
‫אז משהו כמו שנה וחצי?‬
‫טוב, אנחנו מנסים כבר כמעט חמש שנים.‬
‫שיט, כן.‬ ‫-כן.‬
‫נאלצנו לנסוע לצד השני של העולם,‬
‫וזה עלה לנו כבר כמעט מיליון קרונות.‬
‫שני גברים דנים שאוהבים זה את זה‬ ‫ורוצים ילדים לא מקבלים שום עזרה.‬
‫משפחה גדולה ומאושרת.‬
‫אז אתה חושב שוויתרתי מהר מדי?‬
‫ככה פירשת את זה?‬
‫זה היה קשה מדי, אנדראס.‬ ‫-ובכן…‬
‫בחייך…‬ ‫-מה עשיתי עכשיו?‬
‫ברור שזה היה קשה. ניסית לעשות תינוק.‬
‫והכול השתבש לכם.‬
‫אבל את לא פשוט קמה ועוזבת כשהמצב קשה,‬
‫ומשאירה את אמיל לבדו. זה פשוט מטומטם.‬
‫אז תתחתן איתו אתה.‬ ‫-לא, אני לא.‬
‫המשכתי הלאה כמו שהייתי צריכה.‬
‫וזו הרגשה טובה.‬ ‫-אוקיי.‬
‫אוקיי?‬ ‫-בסדר. טוב.‬
‫ואני יוצאת לדייט מחר.‬
‫בולשיט! את לא יוצאת לדייט.‬ ‫-תראה.‬
‫נכון שהוא חמוד?‬ ‫-לא, הוא מכוער.‬
‫תסתכל מקרוב.‬ ‫-אני יכול להגיד לך מה אני חושב?‬
‫ממה נמאס לי?‬
‫כל פעם שיש לך משהו טוב בחיים,‬ ‫את מתעקשת להרוס אותו.‬
‫את כל כך עסוקה בלשנוא את עצמך,‬
‫ששכנעת את עצמך שאסור לך להיות מאושרת‬
‫ושאסור לך להיות עם מישהו שבבירור מתאים לך.‬
‫את… אנחנו צריכים עזרה, את ואני, מיה.‬
‫אנחנו צריכים עזרה מאחרים.‬
‫אני לא יודע מה הייתי עושה בלי מהמט.‬
‫אמיל הוא המהמט שלך.‬
‫אוקיי.‬
‫ביי, מהמט. תודה שבאת.‬ ‫-בטח.‬
‫ביי. נתראה. נדבר אחר כך.‬
‫מה איתך? היו לך הרבה מערכות יחסים ארוכות?‬
‫האמת שבדיוק יצאתי מקשר כזה‬ ‫שהסתיים בפתאומיות.‬
‫בפתאומיות? טוב, כן.‬ ‫הוא בטח היה מניאק רציני.‬
‫כן. טוב…‬
‫הוא בטח חתיכת אידיוט אם הוא עזב.‬
‫אולי הוא לא היה האחד.‬
‫הוא בטח טיפש אם הוא עזב אישה נפלאה כמוך.‬
‫חשוב להיות מסוגלים לתקשר בכבוד.‬
‫כולנו רוצים פרטנר‬
‫שיכריח אותנו להתמודד‬ ‫עם הדברים שאנחנו מנסים לברוח מהם.‬
‫זה די מצחיק בעצם, וקצת פרדוקסלי.‬
‫העניין הוא להבין את המטען‬ ‫שכל אחד מביא איתו לקשר.‬
‫להתאהב זה בחינם,‬ ‫אבל במוקדם או במאוחר, העבר שלנו…‬
‫הם לא חשבו על זה‬
‫שהילדים העתידיים שלנו,‬ ‫זאת אומרת, הילדים שלנו או משהו כזה…‬
‫הילדים שיהיו לנו…‬
‫כן…‬ ‫-הם פשוט, את יודעת…‬
‫אני באמת חייבת ללכת. אני ממש מצטערת…‬
‫זה לא אתה.‬
‫אתה ממש מתוק, אבל…‬ ‫-אני יכול…‬
‫מיה?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-מה את עושה פה?‬
‫רציתי לדבר עם אמיל, אבל הוא לא בבית.‬ ‫-לא, התערוכה שלו נפתחת היום.‬
‫פאק, נכון!‬ ‫-אנחנו בדרך לשם עכשיו.‬
‫רוצה לבוא איתנו?‬ ‫-כן.‬
‫נקפיץ אותך. אני אביא את המכונית.‬ ‫-ניקח את האופניים.‬
‫לא, אנחנו לוקחים את המכונית.‬ ‫-אופניים, מותק. זה 500 מטר.‬
‫ניקח את המכונית.‬ ‫-אופניים.‬
‫זה לא 500 מטר.‬ ‫-בדקתי.‬
‫אני לא רוצה להזיע.‬ ‫-אבל אנחנו נשתה.‬
‫ניקח את האופניים…‬ ‫-האפליקציות מראות את זה כקו אווירי.‬
‫אני לא רוצה…‬
‫בוא ניקח את האופניים.‬ ‫-לא.‬
‫לחיים.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫מזל טוב.‬ ‫-תודה.‬
‫מה שלומך? טוב?‬
‫היי.‬
‫מה שלומכם?‬
‫ילדים, תלכו קצת לאימא?‬ ‫אני צריך לדבר עם מיה.‬
‫אמיל.‬
‫כן?‬ ‫-סליחה שהגעתי בלי להודיע…‬
‫אני חייבת לומר לך משהו.‬ ‫-אני חייב לדאוג לעצמי.‬
‫וחשוב מכך, לילדים שלי.‬
‫זה למוזמנים בלבד, אז לכי בבקשה.‬ ‫-אמיל…‬
‫בבקשה, רק שתי דקות.‬
‫ואז אני אלך.‬
‫אז בואי.‬
‫שתי דקות.‬
‫אוקיי.‬
‫רציתי להתנצל על זה שעזבתי אותך.‬
‫ועל איך שעזבתי בלי לתת לך הזדמנות.‬
‫פשוט ברחתי כמו תמיד.‬
‫אני ממש ממש מצטערת.‬
‫הבנתי… אוקיי.‬
‫אותה תחושה ישנה‬ ‫שאי אפשר לאהוב אותי פשוט השתלטה עליי.‬
‫"בכל לב יש חדר‬
‫"מקום מקלט בטוח וחזק‬
‫"שמרפא את הפצעים של אהבות שחלפו‬
‫"עד שתגיע לה אהבה חדשה‬
‫"ובכל פעם שאחזתי זר ורדים‬
‫"נדמה שהרגשתי רק את הקוצים‬
‫"וכך הלאה זה עובר‬
‫"ואני מניח שגם את תעברי לאחר…"‬
‫אני שונא את זה שהרגשת שאי אפשר לאהוב אותך.‬
‫- ברואנס החלקה על הקרח -‬
‫לאט, מותק. תני לי.‬
‫פיית סוכר קטנה שלי.‬
‫תודה לאל שחג המולד הוא רק פעם בשנה.‬
‫מיה?‬
‫פעם חשבתי שאת מכוערת.‬
‫הבנתי.‬ ‫-כן, היית קצת מכוערת בהתחלה.‬
‫לא יודע למה.‬
‫את כבר לא מכוערת בכלל.‬ ‫-אני שמחה לשמוע.‬
‫אבל היית קצת מכוערת בהתחלה.‬ ‫-הבנתי.‬
‫הבנתי.‬
‫-גם אתה חשבת שאני מכוערת?‬ ‫-קצת. טיפה. בהתחלה.‬
‫אבל את יודעת…‬
‫תראי, מותק. פיסלתי אותך ממרציפן.‬
‫לא!‬
‫זה מוגזם?‬ ‫-טיפונת.‬
‫נו, טוב.‬
‫היי, ריקה.‬
‫היי, מתוקה. שנה טובה.‬
‫היי. שנה טובה.‬
‫באמת?‬
‫מזל טוב!‬
‫איזה שבוע את?‬
‫איזה יופי! אני ממש שמחה בשבילך.‬
‫זה מטורף. וכמה מרגש בשבילך.‬
‫בטח.‬
‫בסדר. ביי, מותק.‬
‫מה קורה?‬
‫ריקה בהיריון.‬
‫אוקיי.‬
‫זה…‬
‫זה פשוט נפלא.‬
‫את בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני פשוט חושבת…‬
‫אני פשוט לוקחת זמן להתאבל על זה‬ ‫שאני לא בהריון בעצמי…‬
‫שאין לי תינוק. תינוק משלי.‬
‫אבל זה בסדר.‬
‫באמת.‬
‫מותק, למה שלא פשוט…‬
‫פשוט ננסה שוב?‬
‫לא.‬
‫זה כמעט הרס אותנו.‬
‫אני לא רוצה לאבד אותך שוב.‬ ‫-את לא תאבדי.‬
‫נעשה זאת יחד.‬
‫זה יהיה בלגן.‬
‫ואני אהיה בלתי נסבלת.‬
‫אבל אני עדיין אוהב אותך כשאת בלתי נסבלת.‬
‫כשהכול יתחרבן…‬
‫אז נצרח.‬
‫יחד.‬
‫- רעב -‬
‫"החלטתי לשחרר את הספר אל העולם,‬
‫"בזמן שאני נמצאת בתוך זה.‬
‫"בתוך הסערה.‬
‫"בתוך הרעב."‬
‫אפשר לגעת בבטן היפה שלך?‬
‫"אני לא רוצה להסתכל אחורה‬ ‫ולתאר את זה כהיריון.‬
‫"בתור אם מאושרת שמערסלת את תינוקה.‬
‫"אני רוצה לתאר את זה מבפנים.‬
‫"עכשיו.‬
‫"בזמן שאני חווה את זה."‬
‫טוב, חבר'ה. זה הלך ממש טוב.‬ ‫שאבנו עשר ביציות.‬
‫אתם כבר מכירים את הנוהל.‬
‫אם אף אחת מהביציות לא הופרתה,‬ ‫נתקשר אליכם בין 8:30 ל-9:30.‬
‫כן.‬ ‫-מעולה.‬
‫חג פנטקוסט שמח.‬
‫תודה.‬
‫היי, מותק.‬
‫הם התקשרו?‬
‫- אנדראס -‬
‫זה אנדראס. הוא יתקשר לשאול‬ ‫אם אנחנו רוצים ללכת לאי וין לפנטקוסט.‬
‫אה, כן.‬
‫אני פשוט לא מסוגלת…‬
‫אני לא מסוגלת לשבת שם‬ ‫ולהעמיד פנים שאני בסדר.‬
‫פאק.‬
‫מותק…‬
‫השעה 9:31.‬
‫מה?‬ ‫-השעה 9:31.‬
‫עבר הזמן. הם לא התקשרו.‬
‫מה אם הם התקשרו כשאנדראס התקשר?‬
‫היי. החברה שלי, מיה ברג,‬ ‫עברה שאיבת ביציות לפני יומיים.‬
‫מיה ברג.‬
‫רק רצינו לשאול‬ ‫אם התקשרתם אלינו עכשיו? או בכלל?‬
‫אני אמתין. הכול טוב.‬
‫כן. אני עדיין כאן.‬
‫אנחנו שמחים לשמוע. תודה.‬
‫כן. שיהיה לך יום נעים.‬
‫- רעב -‬
‫אני לא אמרתי את זה.‬
‫מה?‬ ‫-אני לא אמרתי את זה.‬
‫אבל זה מצחיק.‬
‫- קופנהגן - וין -‬
‫היי, אמיל?‬
‫כן?‬
‫אתה עדיין אוהב אותי כשקשה?‬
‫כן.‬
‫אף פעם אין לך ספקות?‬
‫אף פעם.‬
‫"אז בוא, תן לי את ידך‬
‫"תן לי את לבך, ואקח אותו לכל מקום‬
‫"האמן שהאהבה עדיין קיימת‬
‫"אני יודעת שאני מנסה לא לטבוע בייאושי‬
‫"איך אדע‬
‫"אם כל הדמעות שדמעתי‬
‫"יהיו הנהר עליו אצוף‬
‫"איך אמצא‬
‫"את החזה החמים והפועם‬
‫"שירצה שאפלס את דרכי אליו‬
‫"לא, אני לא כזו מאהבת גדולה‬
‫"קשה לי לסמוך על מישהו ככה‬
‫"אבל אם לא אתן את עצמי‬
‫"איך אוכל לצפות שאתה תעשה זאת,‬ ‫ואני זקוקה לזה‬
‫"איך אוכל להתמודד עם הרעש הפועם‬
‫"שלא עוצר?‬
‫"שלא אוכל לשאת‬
‫"איך אראה את האופק הזה‬
‫"את הזוהר התמידי הזה?‬
‫"הוא עמוד השדרה שלך…"‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬