Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Lyckan finns just här.
400 trappsteg upp i Vår frälsares kyrktorn, utan trosor, med Emil.
Fan, vad kär jag är i dig.
Som just sagt att han är kär i mig.
Alla har en dröm Alla har en dröm
Om att aldrig stå
Ensam.
Så när du sträcker dig ut
Tar jag emot
De flesta av oss längtar nog efter att bli involverade i andra människors liv.
Att höra samman med nån.
Nån som finns kvar i svåra tider.
När allt blir fel och fult.
HUNGER
Det var nära att aldrig bli nåt mellan mig och Emil.
Första gången vi sågs la jag inte märke till honom.
-Grattis till boken. -Tack.
-Vi är stora beundrare. -Menar du det?
Det var min bästa vän Gro som tog med honom.
-Hej, Gro! -Varsågod.
Mitt älsklingsbubbel. Tack, älskling.
Stort grattis, men jag måste smita ut.
Jag behöver ladda bilen. Vi har precis skaffat en Tesla.
Okej.
Det här är Emil, grannen ovanför oss.
-Hej. Mia. -Grattis till boken.
Emil behövde få komma ut lite. Frånskild, D-vitaminbrist…
Ja, på gränsen till skörbjugg.
-Skörbjugg? -Ja, det är ett konstigt gammalt ord.
Det tyckte jag om honom också, konstig och gammal.
Kära Mia, nu är den här, Tour de Force.
Berättelsen om Rebecca och hennes kamp med kärleken.
Jag älskar att vara din redaktör och det är en ära att ha dig som min vän.
Kom upp hit. Du kommer inte undan.
"Rebecca visste hur man var förälskad,
hon visste hur man var en dröm, en fantasi,
men inte hur man har en relation.
Än en gång hade hon fallit för en omogen man som inte tordes binda sig.
Han behövde inte säga nåt, för hon hörde hans tankar:
'Låt mig få slippa den här sinnessjuka känslodesperadon.'
Så upp i sadeln igen, Rebecca. Svajpa, svajpa, svajpa."
-Nu spelar de Tessa-låten. -Inte nu igen…
Jo, kom nu!
Jag såg inte Emil.
Jag såg mest den här killen.
Ska du inte hänga med hem och lyssna på rödvin…
…lyssna på musik och dricka rödvin?
Jag har skola imorgon.
-Pluggar du på universitetet? -Nej, gymnasiet.
Jag går andra ring på Rysensteen.
Okej… "Wake up and smell the coffee."
Säger nog vissa, men inte jag.
Nixen-pixen, Karen Blixen.
Och jag hade väl fortfarande knullat tonåringar om inte Gro hade insisterat…
Ta en kaffe med honom, för helvete.
Han är snäll och stabil och intresserad av dig.
-Vad är haken? -Det finns ingen hake.
Vore det inte kul att testa en vuxen för omväxlings skull?
Sluta säga att han är för gammal. Ni är jämngamla, Mia.
-Så jag blev arkeolog istället. -Jaså, arkeolog? Vad häftigt.
Gör du utgrävningar i Egypten med en liten sked?
Nej, det blir mer terminalglasögon och Excelark på Glyptoteket.
Jag är utställningsansvarig.
-Jag har förresten läst din bok. -Jaså? Då läser du snabbt.
Jag får mycket tid över när jag inte har barnen.
Åh nej, han har barn…
-Gro nämnde väl att jag har barn? -Nej, men det är…
Var inte orolig, jag ska inte visa bilder.
Här, tänkte jag mig.
Ja, det blir jättebra.
Har du baserat Rebecca på dig själv?
Jag lånar ur mitt liv, och sen fiktionaliserar jag
så att det blir nåt helt annat.
Jag har inte ens Instagram, så privat är jag.
Jävlar.
Vadå?
-Får jag gömma mig här lite grann? -Ja…
Han där med cykeln, jag var ihop med honom i ett halvår.
Okej.
Är han farlig, eller?
Jag tror han har sett dig.
Nu har han stannat.
-Hej. -Hej.
Hälsa hon som gömmer sig att jag vill ha tillbaka min Prince-skiva.
Hej, Jeppe.
Ja, förlåt för skivan. Jag ska skicka den.
Är det allt du har att säga?
Vad ska jag säga?
"Förlåt att jag bara drog", kanske?
-Lycka till med henne. -Men Jeppe…
Du ska få tillbaka skivan, säger jag.
-Glöm det. Jag har Spotify. -Men…
-Förlåt att du behövde se det där. -Nej, det var fint att få uppleva.
Jag har varit ihop med idioter.
-Ska jag spöa honom? -Ja.
-Okej, då gör jag det. -Nej…!
Jag ville bara säga att boken var rolig.
Jag gillar hur du ifrågasätter strukturer, att du gör det med humor.
Säg det där igen.
-Vadå? -"Strukturer."
Strukturer.
Din mun är sexig när du säger "strukturer".
Det är det många som säger. Det är därför jag försöker smyga in det.
Strukturer.
Visst, han var skitgullig, klok och mogen, men jag skulle säkert ändå dumpa honom.
Han har två barn. Är inte det lite väl stadgat?
Men sen träffade jag min bror och hans kille, som har ett riktigt förhållande.
-Än sen om han har barn? -Ja, folk har barn. Än sen?
Inte vi, men folk har det.
-Vi är nog bara väldigt olika. -Det är vi också.
Det tog mig tre år att fatta din brors humor.
"Jaha, nu är du ironisk och inte känslokall."
Så fint att du tror det.
Nu är det för en gångs skull nån som vi skulle vilja ta ett glas vin med.
-Minns du internatskoletönten? -Han gick på folkhögskola!
-Han som bara pratade om sin pappa. -Och spydde på min kelimmatta.
-Och drack upp min dyra julklapps-Barolo… -Lägg av nu.
Och så knullade ni i badrummet!
-Va?! -Förlåt.
-Berätta inte det! -Jo, det här vill jag veta mer om.
-Jag har kört alla handdukar på 90 grader. -Okej.
-Förlåt, det var visst hemligt. -Jag hör er.
-Jag hittar nån yngre. -Nej…
-Skål för det. -Nej…
-Det var ironiskt, älskling. -Bra. Skål.
Och så landade jag till slut i att jag passerat 30
och beslöt att ge "konstig och gammal" en chans.
Vad gör du?
Ser du inte det? En servettblomma.
-Vad fin. -Tack ska du ha.
-Var har du lärt dig det? -Jag har gått en origamikurs.
-Tre månader i Kyoto. -Va?
-Nej, jag har lärt mig på YouTube. -Vad jobbig du är.
-Du skrattar fint. -Tack.
Den är till dig.
-Tack. -Varsågod.
Ja, kolla!
Jävlar, vad grymt!
Sluta inte.
Förlåt, jag måste svara. Det är Katrines ringsignal.
Det kan vara nåt viktigt.
Hej, vad händer?
Nu?
Okej. Hej.
De är på väg upp.
-Vilka då? -Felix och Selma.
Jag är galen i dig, men det kanske är för tidigt för er att träffas nu.
Ja, så klart.
-Ska vi… -Ja.
-Vad behöver du? -Byxorna.
Byxorna… Här är de.
Helvete…
Nej, ta bakdörren.
Pappa!
Okej.
-Hur mår ni då? -Jag har en snorkråka.
På fingret? Vad fint. Gå och tvätta händerna, så ska ni få saft.
-Pappa… -Ja?
Selma säger att Bror är ett namn. Det är det väl fan inte?
Svär inte. Man kan heta Søs också, det betyder ju syster.
-Okej, men det är skumt. -Den här är till dig.
-Vems tandborste är det här, pappa? -Ja, vems är det?
Det var en bra fråga.
Den tandborsten tillhör en som heter Mia.
Varför tog hon inte med sig den?
Det är också en bra fråga.
-Pappa, nu ler du. -Ja.
-Du är konstig. -Ja, lite konstig är jag.
Mia gör mig nämligen väldigt glad.
Har er mamma kommit ihåg att ge er stryk, eller ska jag behöva göra det igen?
Nej…!
Bli inte irriterad, men det känns på doften att den här var bäst i test.
-Hej! -Hej.
Men så trevligt.
-Tar du bakdörren? -Hej.
God morgon.
-Kommer du från grannen, din slampa? -Ja, faktiskt.
-Ska du ha kaffe? -Tack.
-Berätta. -Han blir bara gulligare.
Jag sa ju det.
-Och vi har väldigt bra sex. -Halleluja, syster.
Det förvånar mig inte. Vi är såna fuckboys i den här trappuppgången.
-Säg inte "fuckboy" inför Vester. -Varför inte? Han brås på mig.
Visst gör du det? Är du en liten fuckboy?
-Kan du säga "fuckboy"? -Fuckboy.
-Så där ja! -Lägg av nu.
Så du ska bli bonusmamma.
Pappmamma. Eller är det "plastmamma" man säger?
Jag vet inte.
Först måste jag ju träffa dem, sen får vi se.
Oj… Vilken grej.
Elak styvmor eller snäll barnflicka, det är bara att välja.
-Tunga stereotyper. -Ja, men då väljer jag ju den snälla.
Som den där präktiga som sjunger med barnen, i filmen.
Sound of Music?
-Nej, hon med paraplyet. -Jaså, Mary Poppins!
Ja, Mary-jävla-Poppins, det är jag.
Henne gillar alla.
Kan det bli en bok?
Bonusmamman som alla gillar.
Det finns nåt där. Det är ju mångas verklighet.
"Dina, mina, våra barn…"
Stor målgrupp.
Men Rikke!
Jag har inte ens träffat dem, och du ska redan slå mynt av det.
-Är det för mycket? -Nej då.
Är du nervös? Kom, så går vi in.
-Det ser jag fram emot. -Jag med.
Tyvärr har de gömt sig, så jag vet inte var de är.
Kära nån då.
-Det var ju synd. -Ja.
Jag som har massor av choklad med mig.
Massor av choklad, Felix! Öppna!
Hej, ungar.
Det här är Mia.
Jag har sett fram emot att träffa er.
De här är till er.
Nu minns inte jag om ni ens gillar choklad…
Jo, pappa.
Vill ni visa mig ert rum?
-Jag kan jonglera med tre bollar. -Kan du det?
-Precis som en clown. -Menar du det?
-Får jag prova dina skor? -Ja, de är säkert jättefina på dig.
Här är vårt rum. Pappa sa åt oss att städa innan du kom.
De passar perfekt.
-Hej då, Mia. -Hej då.
-Gå ner och vänta på mamma.
Det gick ju jättebra.
Kommer strax.
Får jag fråga en sak?
Har du bestämt att du aldrig ska ha fler barn, eller…?
Nej…
-Okej. -Det tror jag inte. Hur så?
Jag skulle vilja ha barn nån gång, bara.
Med dig.
Det gläder mig.
Ska vi göra barn?
9 MÅNADER SENARE
-Ska jag fläta håret på dig? -Strumpbyxorna kliar.
-Sluta tänka på det, bara. -Har du packat skolväskan, Felix?
-Vad är det för dag idag? -Det är onsdag.
Onsdag? Helvete, hans gympakläder är nog inte rena.
Ge mig telefonen, Felix. Tack. Och packa väskan nu.
Varför säger hon "gympa"? Det heter idrott.
För att vi är gamla. Förr i tiden sa man "gympa".
Pappa!
-Hittar du dem? -Ja.
-Kan du komma med dem? -Ja.
Fan också.
-Kom då, pappa! -Ja, jag ska bara hämta…
Jag tycker att vi ska ta hjälp.
Ja, det gör vi.
Går det bra?
Jag är orolig för att det är mig det är fel på.
Emil har redan två barn, så vi vet ju att han kan.
Så det var skönt att vi kunde få en tid här.
Det är så långa köer i vården.
Vet du vad?
Allt ser bra och normalt ut.
-Menar du det? -Ja, så du kan klä på dig igen.
Tack.
Så.
Värst vad stort det var här.
-Ursäkta att vi inte hade en extra stol. -Ingen fara.
-Vi är faktiskt redan klara. -Okej.
-Nå? -Allt ser bra och normalt ut.
-Ja, bra och normalt. -Vad bra!
Jag har skrivit ut tabletter som hjälper äggen att mogna.
Du blir kallad till ultraljud för att bedöma när du ska börja ta Ovitrelle
som sätter igång ägglossningen.
36 timmar senare inseminerar vi dig med Emils sperma.
Sen får du vagitorier som stärker slemhinnan.
-Okej? Det var allt. -Fint.
-Det ska nog gå bra. -Det ser vi fram emot.
Hon är en stor sol som lyser över hela familjen.
En jävla Messias som sprider ljus och glädje omkring sig.
Hon är frälsaren, bonusmamman från himlen.
Hon tar hand om två barn…
…två barn som jag inte har fött…
…men som jag älskar, men som jag inte har fött…
BONUSMAMMAN - EN KOMEDI
Älskling?
Emil?
Emil.
Emil, älskling. Du har somnat.
Kom.
Ja, förlåt.
Jag fattar inte varför det ska ta sån tid att natta dem jämt.
Nej…
36 timmar innan, sa de.
-35 eller 36 kan väl inte spela nån roll? -Inte vet jag.
Nej, visst.
Den här ska alltså vridas…
-Jaha, hitåt. -Ja.
Upp till…250.
Hoppsan. Det var inte bra.
Det är en luftbubbla i. Det är väl farligt?
-Det pratade ju sjuksköterskan om. -Ska den vara där?
-Nej, men en liten bubbla är inte farligt. -Okej. Den är liten.
-Gör det, bara. -Okej.
Okej.
Ett, två, tre, fyra, fem.
Så.
-Gjorde det inte ont? -Nej, det var inte så farligt.
Tuffing!
Jag har en idé.
Är den stor nog för ditt spermafyrverkeri?
Då kan du hoppa ner.
-Ja, men… -Du kan sitta upp.
-Rinner det inte ut? -Nej, du kan sätta dig upp.
Tack.
Hej.
Jag fick gå ner till första våningen.
Vi är faktiskt klara med insemineringen.
-Okej? -Ja.
Så sperman är inne?
-Gick det bra? -Det vet vi inte än.
Vi får hoppas att det räcker så här.
Spermaprovet var ju inte helt åt skogen.
-Vad betyder det? -Det innehöll nio miljoner sädesceller.
-Okej! -Fint.
15 miljoner är genomsnittet.
Okej. Jag har två barn sen tidigare…
Ja, men det är normalt att spermakvaliteten sjunker med åren.
-Det känner inte många till. -Så det är…?
Vi skriver ett nytt recept, Mia.
Älskling!
-Han sa ju att nio miljoner duger. -Inte riktigt, va?
-Vänta, Emil. -Jag ska bara ställa tillbaka stolen.
Stäng!
Älskling…
-Det går ju inte att hitta här! -Du…
Det kanske bara var nio miljoner, men jag älskar varenda en.
Och de blev uppskjutna i mig vid precis rätt tidpunkt.
Det kommer att gå bra.
Mysigt.
Är allt bra därinne?
Ja…
Det är väl med samtycke?
Ja, för helvete.
-Tack för att du frågar. -Ja, då så.
-Kör hårt. -Tack!
-Var det Anne Marie Helger? -Ja, jag tror faktiskt det.
-Snabbare! -Vänta!
-Ramla inte nu. Särskilt du, Felix. -Särskilt du, Felix!
Du, älskling…
Jag mår illa.
-Vad jobbigt. -Jag mår illa!
-På riktigt? -Och brösten ömmar.
-Här? -Aj!
-Ska vi gå hem och pyssla om dig? -Nej.
Jo, jag hatar tvångsumgänge.
-Jag vill träffa de andra föräldrarna. -Varför då?
-Kom nu, så börjar vi. -Vi kommer!
Oscars mamma.
Hon drar in en i en massa kommittéer som man helst vill slippa.
Kom nu.
Vem är du?
Jag är Selmas och Felix bonusmamma.
-Jag heter Oscar. -Jaså?
Hej! Först och främst, sätt er inte med dem som ni brukar umgås med.
Sen vill jag nämna att vi behöver frivilliga
till halloweenfestkommittén.
Nu tycker jag vi hugger in!
Hej.
Hej!
-Ska vi ta en skumboll? -Nej, stopp där.
Det är så viktigt att vi alla pratar med varandra i föräldragruppen
så att barnen påminns om att alla ska vara med.
Borde man inte styra upp det lite? Kanske i ett Excelark.
-Vill du ha ett glas? -Nej tack.
-När är det dags? -Det är väldigt tidigt än så länge…
-Grattis! -Tack.
-Oscars mamma… -Ja?
-Jag är gärna med i festkommittén. -Nämen, vad bra!
-Jag kan snart inte hålla mig längre. -Här…
Varsågod.
Okej…
Så.
-Har du sovit gott? -Sch.
-Golvvärmen verkar inte vara på. -Kan vi bara…?
Ja, förlåt.
Nähä.
Det är okej.
Är det okej?
-Ja, alltså… -Kom hit.
Och här kommer lavendel.
Och andas in…
Jag har läst att spermiemängden hos danskar har halverats de senaste 40 åren.
-Vad är det som just danska män gör fel? -Dricker öl med laptop på pungen.
Tydligen sjunker kvaliteten på spermierna redan i livmodern.
Så det är mammornas fel. Så klart!
Gran.
Bra för lungorna och matsmältningen.
Och här kommer värmen.
Det är som en epidemi. Ett hot mot mänskligheten.
Ja, eller en lösning på klimatkrisen. Det beror på hur man ser det.
-Förlåt. -Kom ihåg att vara tysta.
-Ja… -Här kommer värmen.
Det är bara helt sjukt att jag ska behandlas med hormoner och sprutor
när Emils sperma är problemet.
-Allvarligt talat! -Förlåt.
Men om man räknar efter är det 12 timmar sen vi hade sex nu.
De sa att det helst ska finnas spermier i livmodern under hela ägglossningen.
Vi knullar ju hela tiden. Jag har ont i kuken.
Vi knullade två gånger igår, inatt… Vi knullar mycket.
Och vi behöver knulla idag som helgardering.
-Helgardering… Nu blir jag kåt. -Det är inget att skämta om, Emil.
Det är bara jag som tar initiativ. Tänk om jag har ägglossning nu.
Klockan är bara 14. Vi kan knulla när vi kommer hem.
-På dagen, sa de. Inte eftermiddagen. -Nej, stopp. Nu räcker det.
Nu är du hysterisk.
Mia?
Mia, älskling?
Vänta, vart ska du?
Varför går du bara?
Om jag är så hysterisk, varför är vi då ihop?
Älskling…
Det var dumt sagt. Förlåt.
Jag är inte hysterisk.
Jag är bara orolig för att allt jobb,
att alla sprutor och skit ska vara förgäves,
och att vi missar en ägglossning bara för att vi inte orkar ha sex.
Ditt spermietal var nere på fyra miljoner senast.
Jo, det är jag helt medveten om.
Jag hatar att det här förstör vårt sexliv.
För jag älskar vårt sexliv.
Nu är jag rädd för att du inte ska tända på mig mer.
Kom.
Jag har skavsår.
Kan jag göra nåt?
Okej, kom.
Kyss mig på halsen.
Vill du titta på porr?
-Porr? Nej. -Okej. Jag tänkte om det kunde hjälpa.
Okej. Eller…
Vi kan ju pröva.
Okej?
Vill du det?
Ja, visst.
Okej.
-"Horny stepmother"? -Kör.
Okej.
Kan vi spola fram lite tills det händer nåt?
-Okej… -Oj!
-Jag tar nåt annat. -Ja, gärna.
Okej.
Tittar du på porr?
Inte direkt. Man snubblar väl över det ibland.
Snubblar du över PornTube?
Säg det där igen.
"PornTube"?
Din mun är så sexig när du säger "PornTube".
Jaså?
Vänta, vänta…
Okej.
Jävlar…
Du är underbar.
Jag kommer nu.
Du är underbar… Aj som fan!
Hjälp mig upp.
Så…
Vi måste tänka om.
Vi får dricka mindre alkohol och äta mer fisk.
Och du måste sluta med åtsittande kalsonger.
-Jag ska gå på akupunktur. Gör det du med. -Okej, men kan vi…
-Kan vi bara sätta oss ner lite och… -Jag ska byta påse.
Okej.
-Ska jag hjälpa dig? -Nej.
-Och sluta feströka. -Det har jag gjort.
-Nej, du rökte förra helgen. -Ja, okej. Ta det lugnt.
Man kan faktiskt få bättre spermieantal på bara tre månader om man anstränger sig.
-Vad är det här för påsar?! -Förlåt, jag trodde att de var större.
Det går om man tar det lugnt.
Jag måste slappna av och sluta oroa mig.
Min kropp orkar uppenbarligen inte… Stressen lagras i kroppen…
Du river sönder den. Får jag göra det?
Byt kalsonger!
Ja, det ska jag göra.
Den där är liggsjuk. Hon ruvar på ingenting.
Hon tror att hon ruvar, men lägger inga ägg.
Det kan fortsätta hur länge som helst om man inte hjälper dem ur det.
Ibland kan det hjälpa att sätta en hink över dem.
-En hink? Det låter elakt. -Nej, efter ett dygn har det gått över.
"Liggsjuk" låter för löjligt.
Simon är liggsjuk. Han har sagt till Vester att han ska få en lillasyster.
-Va? -Ja, men jag vet inte om jag vill.
Kan ni ta ansvar för era ungar nu?
Ja, ska vi hitta några pinnar och göra pinnbröd?
Ja!
Hurra! Ogräddad deg och röklukt i kläderna…
-Har ni nåt vitt vin här, Gro? -Nej, det är ju en lekplats.
Ja, just därför. Ni borde ha ett litet förråd.
Du ska till bokmässan i Göteborg.
-Läsning och intervju på scen. -Vad roligt!
Perfekt, jag behöver verkligen pengar. Fertilitetsbehandling är svindyrt.
-Tack för utkastet. -Gillade du det?
-Du gillade det inte. -Gillar du det själv?
Vad jobbig du är, Rikke.
-Jag kämpar med det. -Du är i skitfasen, bara. Allt blir skit.
Det är jobbigt att tappa kontrollen, men det är bara att härda ut.
-Så jag skriver skit? -Definitivt.
Ja, du har ju rätt.
Jag får inte grepp om det, har ingen inspiration…
Bonusmamma-komedi? Hur fick vi för oss att det var en bra idé?
-Det är inget fel på idén. -Det känns inte som nån komedi.
Måste det vara roligt om det inte är det?
Det är äktheten som saknas.
Du är så jobbig när du har rätt.
Men nu får min kallsinta och kloka redaktör gå hem,
så att jag får prata med Rikke.
Ja, okej… Vi pratar om min födelsedag. Vad ska du ha på dig? Nej, håll tyst.
Jag ska ha en fantastisk klänning. It's to die for.
BONUSMAMMAN - ETT DRAMA!
Hon är tacksam för att hon har tyckt om barnen från första början.
Verkligen tyckt om dem. Och de henne.
Pappa, ge mig äggkartongen!
Att det kändes naturligt att vara med dem.
Varmt och fint.
Bu!
Selma, för helvete!
-Jag behövde bara få vara ifred. -Men jag ville ju bara visa min mask.
Ja, men inte just nu.
-Vad är det? -Hon ville inte se den.
-Vad är det? -Jag försöker bara få arbetsro.
Jag blir avbruten och det är ljud… Jag kan inte koncentrera mig.
Jag ska försöka dämpa dem, men de bor faktiskt här.
Om man inte får barn, är man då fortfarande ett barn själv?
Vi kan väl vänta med testet till efter Rikkes födelsedagsfest på lördag?
-Kan du vänta så länge? -Ja, vi är gladare när vi hoppas.
Så kan vi ha det kul på festen. Det behöver vi.
Vi blir också glada om du gör testet och är gravid.
Försökte inte ni få barn?
Jo, det gör vi.
Vi gjorde ett test i morse, men det var negativt.
Nej, vad tråkigt.
-Och hur har ni det då? -Jo, vi knullar på.
Vi funderar på ett fyrmannatält. Det finns till Teslan.
Alltså, du ska se Teslatillbehören…
Sorry!
Oj då…
Kan man aldrig få vara ifred, eller?
Jag ville bara säga hej.
Jag får inte ens kissa ensam.
Jag får inte bara sitta hemma
och bara mysa och glo på tv utan att ha barn överallt,
för alla ska vara i samma jävla soffa.
Kan vi skaffa en större soffa?
Nej, för det passar ju inte in i Emils sparsmakade estetik.
Vi har inte plats, bara.
-Vi har inte plats för en större soffa? -Nej, det har vi inte.
För mig då?
-Vad menar du? -Får jag plats i ditt fina hem?
Ska vi inte runda av nu, älskling?
"Ska vi inte runda av nu, älskling…"
Lägg av.
Säger tråkiga Polis-Emil.
Ost-Emil…
Jag vill inte gå hem. Jag har det bra här.
-Lite kallt vatten i ansiktet, då? -Glöm det!
Okej.
Ska du bara gå?
-Du är så barnslig! -Jag ska fixa en taxi.
Hördu!
Det är orättvist att din sperma funkade på Katrine men inte på mig!
Vi tar inte det här när du är full. Nu åker vi hem.
-Nej! Du vill inte ens prata med mig. -Det vill jag visst. Kom nu.
Vad fan håller du på med? Skärp dig!
Säg inte åt mig att skärpa mig!
-Skärp dig inte, då. Nu ska vi hem. -Nej!
Jag vill inte hem!
-Varför vill du inte hem? -Fan ta dig!
Älskling!
Du är så jävla jobbig!
Helvete.
God morgon.
Vad full jag var igår.
-Jag ska bara… -Kan du sätta dig?
Jag känner mig väldigt dum.
Och hungrig.
Har du ätit? Jag kan rosta bröd, eller…
-Kan vi inte bara prata? -Jo, så klart.
Ibland känns det som om jag bara är statist i dina känslor.
Men jag är också här. Jag har också känslor, även om jag inte visar det jämt.
-Jag vet det, älskling. Förlåt… -Låt mig få säga det här.
Din ilska sliter oss isär.
Du låter de dåliga känslorna gro i dig
istället för att prata med mig om dem innan de spårar ur.
-Det kan vara om barnen. -Ja, svara.
Hej, Katrine.
Jaså?
Glad mors dag, då.
Ja, det har du rätt i.
-Hej, du är på högtalaren. Mehmet är med. -Hej.
-Hej.
Det hände nåt riktigt jävla dumt igår med en random snubbe.
Vadå?
Emil och jag hade grälat. Jag var skitfull och hånglade typ med en kille.
Du säger "typ", men var den inne eller var den inte inne?
Vad heter du, då?
Poängen är att jag satte stopp. Jag gjorde det inte.
Den gamla Mia hade gjort det.
-Men vi kysstes bara. -Jättebra, Mia.
-Jag måste berätta för Emil, va? -Ja, han blir nog jätteglad…
Lägg av, Andreas.
Andas, Mia. Gör inget drastiskt.
Det var alltså bara en dum fyllegrej med en random kille?
Ja, jag älskar ju Emil och vill ha barn med honom.
Han förtjänar att jag är ärlig.
Nej, vännen. Berätta aldrig sanningen.
-Tro oss, vi har varit där. -Shit happens, Mia.
Sen får man leva med skulden, skammen och såren.
Jag borde berätta det för honom.
-Du vill bara slippa ha dåligt samvete. -Hör på nu.
-Fundera istället på varför det hände. -Precis.
Vad försöker du fly från?
-Hur blev ni så jävla kloka? -Av våra misstag.
Jag låg med Christian på digitaliseringsrådet.
Men det har vi rett ut i terapin, för kom ihåg…
Nu kommer ett citat från helvetet.
"Love is a verb, not a permanent state of enthusiasm."
Esther Perel. Det betyder…
"Fall in love with a stupid man." Thomas Helmig.
-Det ordnar sig. -Ja, det ordnar sig.
Sa vi att vi har hittat en ny förmedling?
Också i Colombia, men med många fler surrogatmödrar.
-Vad bra. -Ja, verkligen.
Men vi behövde låna mer pengar.
Ni får berätta mer senare. Jag håller tummarna, men nu måste jag gå.
-Det blev hon nog glad för. -Ja.
Förlåt.
Vad sa du?
-Förlåt! -Nej, jag hör inte.
En gång till.
Vad sa du?
Förlåt för att jag var så dum.
-Jag var också dum. -Jag var dummast.
Ja, det var du.
Det var du.
Bli inte arg.
Men…
Igår när jag sprang iväg…
Ja, vi kan väl bara komma överens om att du inte gör om det?
Det gör jag inte om.
Jag älskar dig.
Vansinnigt mycket.
Jag älskar dig mest.
Ska inte tråkpolisen göra frukost nu?
Vi kan äta frukost i vår fina soffa.
Eller så rundar vi av här.
Du var så jobbig!
-Jag har aldrig varit med om nåt värre. -Sluta!
-Jaha, Mia… -Kan vi vänta på Emil?
Ja, självklart.
Så.
Tyvärr har de här tre insemineringsförsöken misslyckats.
Nästa steg är IVF-behandling
där ägget befruktas utanför kroppen för att sen placeras i livmodern.
Du kommer att få en ny hormonbehandling
som bland annat innebär en spruta som förhindrar ägglossning.
Det kan vara lite obehagligt. De flesta brukar tycka det.
-Du kan läsa den här broschyren. -Nu gör du så där igen.
-Vadå? -Du pratar bara med mig.
Emil är faktiskt också här. Det blir så här hela tiden.
Det är min kropp som är värd för arrangemanget,
men vi bör åtminstone få dela på tankearbetet.
-Det gör inget. -Det gör det visst.
Det är inte rätt att mannen behandlas som nån andra klassens förälder.
Jämställdhet börjar redan här i systemet.
Ni tittar bara på mig, pratar bara med mig
medan Emil tassar efter med sin sperma i en mugg.
Prata med honom! Ge honom lite ansvar.
Ge honom en röst och en jävla stol att sitta på!
Hur svårt kan det vara?
Ge honom en stol! Varför finns det aldrig nån stol?
En stol hade varit fint.
Då kan jag säga till dig, Emil,
att humörsvängningarna knappast lindras av hormonbehandlingen.
Aj!
Jävlar!
Varför håller Rebecca så krampaktigt fast vid att vara ett objekt?
För att det är vad hon har lärt sig.
Hela världen betraktar den unga kvinnokroppen med stort begär.
Hon värdesätts för att hon är snygg, ung och fruktbar.
Och förnedringen när den blicken vänder sig bort kan bli våldsamt stor,
för vad är man då?
Män kan gå mer obemärkta genom livet.
Det är skillnaden mellan att bli betraktad och att betrakta.
Det är två väldigt olika utgångspunkter.
Vi är många som undrar vad du skriver på härnäst.
Några nya eskapader för Rebecca?
Nej, faktiskt inte, tyvärr.
Jag skriver på en roman om att vara bonusmamma.
Men ärligt talat har det gått i stå.
Vad intressant, för jag pratade just med Knausgård om hur han hanterar skrivkramp.
Jag har faktiskt inte skrivkramp eller nån blockering.
Jag skriver hela tiden,
men lyckas bara skriva mina privata tankar,
dagboksaktiga saker om…
Om…
Om?
Allt möjligt…
Självhat och skam.
För vi är…
Eller jag…
Många av oss… Det är ju som en epidemi.
Vi är många som upplever att den egna kroppen inte…
Nej, jag…
Jag skriver mycket om min fertilitetsbehandling. Nu sa jag det högt.
Jag försöker använda skrivandet för att bearbeta mitt självhat
och de mörka tankar jag har om…
…att jag är mindre kvinna för att jag inte kan få barn.
Det är jätteintressant. Och viktigt.
Ja, men det är som sagt mest en dagbok för att ha nånstans att göra av tankarna.
Det är nog lite för mörkt, jämfört med det jag brukar skriva om.
Jag hade velat läsa nåt liknande när jag gick igenom samma sak för fem år sen.
Ja, nu säger jag det också högt.
Är det nån härinne som kan känna igen sig i problematiken?
Ja.
Du ser.
Ja, vi är många som hade velat ha ett sånt konstverk
att dyka in i och identifiera oss med.
Ja, det ska vi nog inte räkna med att Knausgård gör.
Nej, för vi vill att du skriver den boken.
Jag vill ställa den barnlösa kvinnan framför er.
Se, här är hon, i all sin paniska prakt och längtan.
Här är jag.
Jag vill ta all den skam jag kan bära.
Jag vill gå naken genom staden under skratt och hån.
Jag vill bära alla barnlösa kvinnors börda så att de slipper den.
Kom och sätt er här hos mig, barnlösa kvinnor och bonusmammor.
Bryt ihop med mig, om ni vill.
Ingen vet hur länge Emil och jag ska vara i det här fertilitetshelvetet
och hur mycket förstånd det ska kosta mig innan det händer eller inte händer.
HUNGER
-Hej, älskling! -Hej. Är allt bra?
Ja, förlåt att jag inte har ringt.
Jag fick sånt flyt i skrivandet. Jag har nog fått en bra idé.
Berätta.
Den här fertilitetsbehandlingen är så uppslukande, så jag…
Jag har lust att bara skriva om…
…hur stor plats den tar.
Och om hur galet det är att man ska förstöra sin kropp för att skapa liv.
-Okej. -Ja…
-Jag vill skriva helt ofiltrerat om det. -Spännande.
Men du skriver väl inte om oss?
Nej, då.
Bra, för jag vill nog inte se min spermietäthet i bokhandelns skyltfönster.
-Gro och Simon bjuder på middag på lördag. -Så trevligt.
Simon har väl köpt nån ny pryl som han vill att vi ska beundra.
Gastronoma airfryer, åtta liter.
-Inte illa. -Visst.
Ska vi sätta oss till bords?
Maten är klar!
Nu blir det sista försöket på privatkliniken.
Om det inte funkar står vi i kö till den offentliga vården.
Men det är lång väntetid.
Vi hoppas på Hvidovresjukhuset, men vi vet ju inte ens om det är möjligt.
Emils spermieantal sjunker stadigt. Senast var det nere på en miljon.
Okej.
-Ja. -Och det är inte mycket?
Nej, det är riktigt lågt.
-Riktigt lågt. -Det är inte ditt fel, älskling.
-Det är bara så det är. -Ja.
Det behövs som tur är bara ett fungerande grodyngel.
-Ja… -Jo…
-Gro och jag… -Nej.
Ska vi ha lite efterrätt? Vi har faktiskt gjort…
-Glass. -I Simons nya glassmaskin.
-Har du en sån? -Ja, den är grym.
Den har gått medan vi har suttit här. Den är ändå hemgjord, men…
-Kaffe? -Ja, gärna.
-Ska vi ha en liten avec också? -Jag står över.
En liten till kaffet ska vi ha. Jag har en svindyr konjak, jättegod.
Pris och kvalitet går ofta hand i hand. Den här är både dyr och god.
Älskling?
Den tar vi.
-Har ni det bra? -Ja.
-Hur mycket har ni sett? -Halva filmen.
-Vi två tar väl en, i alla fall? -Gro också, väl?
Ja… Nej, nu säger jag det bara.
Nej… The kids.
Of course. Jo…
Vi ska få en lillasyster. Eller en lillebror.
-Vad roligt! -Grattis.
Ja.
-Fantastiskt. Är det sant? -Ja, det är sant.
Men först ska vi ha efterrätt.
-Men vilken grej. -Ja, det känns underbart.
Vi är så glada. Varför pratar jag engelska?
Ja, det vet jag inte.
Vi tar en sväng till Kuba.
Gro, varför har du inte sagt att du är gravid?
Det är ju fantastiskt.
Du får inte undertrycka din glädje på grund av mig.
Nej, det handlar inte om dig.
Jag vet bara inte om jag är glad. Det var så tufft när jag väntade Vester.
Det känns som om min kropp börjar minnas det.
Men lägg av, Gro.
Nu ska du bara vara lycklig. Det är ju underbart.
Jag önskar att det var jag.
Är du helt säker? Du kanske borde avvakta lite.
-Hej. -Hej, Mia.
Vad är det?
Ge det lite tid.
Eller…
Ja.
Det tycker Simon också, att jag ska ge det tid.
Men alltså…
Alltså, jag…
Jag vaknar med panik varje morgon.
Hjärtat bara bultar.
Det känns som att min kropp är ett fängelse som jag inte blir fri från.
Jag vet inte hur jag ska förklara det, men…
…jag klarar inte av att gå igenom en graviditet…
…och att ha ett spädbarn, det går bara inte.
Men Gro, du har ju oss. Du är inte ensam. Vi hjälper till med barnet…
-Och du har ju Simon… -Men lyssna på mig!
Ingen lyssnar på mig. Jag kan inte!
-Jag kan inte. -Du kan inte.
-Vi hör dig. -Du kan inte.
Gumman, det är ingen fara.
Förlåt.
Det är ingen fara, vännen. Bara andas.
-Jag kan inte. -Nej.
Välkommen till det offentliga. Jag ser här vad ni redan har gjort i privat regi.
Så jag föreslår så kallad långtidsbehandling,
vilket innebär att vi försätter dig i ett inducerat klimakterium.
-Ett vadå? -Klimakterium?
Ja, nu konkurrerar din menstruationscykel med vår stimulering,
så jag tror att det är vägen framåt. Det är en del biverkningar.
Hjärtklappning, huvudvärk, vallningar, klåda,
torra slemhinnor och humörsvängningar.
Busshållplatsen vid Hvidovresjukhuset. Emil och jag väntar tysta på bussen.
Vi smälter beskedet.
En bit från oss plockar en äldre kvinna upp hundbajs.
Gråten växer inom mig.
Emil säger: "Nej, men vi får bara bita ihop."
"Dra åt helvete", vill jag säga, men det gör jag inte.
Dra åt helvete.
-Mia, jag tror att det händer nu. -Jag kommer.
Jag vet att jag gör Emil illa, men just nu vill jag faktiskt det.
-Vill du ha massage? -Nej, låt mig vara.
Fy fan.
Aj!
-Har jag dålig andedräkt? -Ja, hemsk. Men det är okej.
-Du är ätit ost. -Ja, och rödlök.
-Aj, för helvete. Jag måste… -Ja.
-Aj… -Hur går det?
Aj… Helvete!
Det kommer mer.
-Behöver du sätta dig? -Ja.
Vad gör man med det?
Jag får lust att stoppa upp det fördrivna fostret i mig.
För att se om det kan leva där.
Förlåt, Mia.
För att jag tvingar dig till det här. Det måste vara groteskt för dig.
Du tvingar mig inte till nåt. Du är min bästa vän.
Hej.
Mår du bra?
Nej, inte direkt.
Tack, Mia.
Ingen orsak.
Jag skulle också behöva en öl.
Fy fan.
Hoppas de klarar det här.
Älskling, skriver du om oss?
Va?
Jag råkade läsa på din dator.
Du skriver saker jag har sagt, ordagrant.
-Det hade jag tänkt berätta. -Jaså, det hade du?
Ja, det…
Jag behöver skriva om allt det här som händer. Det måste ut.
-Du sa att du inte skrev om oss. -Jag vet.
Jag frågade och du sa nej.
Jag vill vara en del av ditt liv, men inte av din bok.
-Det förstår jag, men… -Men?
Jag vet inte vad jag ska säga.
Menar du det du skriver? Det gjorde mig ledsen.
Det var inget du skulle läsa. Det är en del av en process.
-Jag vill inte censurera mig själv. -Jag fattar inte…
-Återigen, du göder det negativa. -Det gör jag inte alls.
-Jo, du göder det! -Jag skriver om hur jag mår.
Så att det inte ska bli en stor, inflammerad böld i mig.
Jag vill gärna läsa alltihop.
Det ska du få.
Men jag är inte redo riktigt än.
Jag har ingen överblick. Om du läser det nu kommer jag att känna mig talanglös.
-Det är mycket med vad du känner. -Förlåt…
Kommer det här också med?
"Emil är sur för att jag skriver om honom."
-Lägg av nu. -"Skit i honom, han är ingen konstnär."
-Jag kan inte ha det så. -"Kan inte ha det så"?
Jag känner mig inte trygg i mitt eget hem om allt ska bli offentligt.
-Det är så varmt. Vad är det med fönstret? -Det är barnsäkert.
Kan du sätta dig och prata med mig istället?
Jag har precis hjälpt min vän att göra abort.
Jag har sprängande migrän
och jag har vallningar för att jag är i klimakteriet.
Och nu ska jag hantera din fåfänga inför min bok, som kanske inte en är en bok.
-Jag visste att du skulle reagera så här. -Det är väl klart att jag gör!
-Hur lång tid tror du det tar? -Hurså, ska du nånstans?
Ja, det är fredagsöl på jobbet.
Somliga har det bra.
-Kan vi inte låta bli det där? -Vadå?
Skuldbeläggningen. Kan jag inte bara få släppa det här för en kväll?
Den som hade privilegiet att "släppa det".
Varför knuffar jag bort honom?
-Men det är bara att gå. -Nej.
-Släpp det, festa loss, bli full… -Sluta nu.
Hångla lite med assistenten…
Nu går du för långt.
-Mia och Emil? -Ja.
-Ni kan komma in. -Jag går in ensam idag.
Den här vägen.
Jag är gravid med ondskan.
Den växer inom mig.
Ylar i livmodern som en sjuk hund.
De här nya är mindre i storleken.
De är omöjliga att få på.
Hoppet är en retsticka.
Du ska få lite morfin, bara så att du slappnar av.
Så.
Vi sätter på lite musik.
Nu kommer den här.
Dina äggstockar ligger ganska högt upp så jag måste genom blåsan.
Det kan nypa till lite.
Varsågod.
Ja…
Nu droppar det.
Jag får spader på de här panflöjterna. Hade vi inte en ny spellista?
Jag lyssnade på dem i 12 timmar i sträck på nattskiftet.
Morfinet klingar snart av, så du får inte behålla ruset, fast det är fredag.
-Va? -Du får inte behålla ruset.
Men vi har goda nyheter. Vi fick ut sex ägg.
Vi ringer till dig i övermorgon mellan 8.30 och 9.30 om de inte är befruktade.
-Ni ringer i övermorgon. -Bara om de inte är befruktade.
-Så det är bäst om ni inte ringer? -Ja, då är äggen befruktade.
Så inga nyheter är goda nyheter, men sitt inte och vänta.
Oj…!
Vad fina ni är!
-Vi är inte fina. Vi är hemska. -Ja, det är ni ju.
Nu ska alla skelett och zombier iväg.
-Ha det så bra idag. -Vi ses, Mia.
Förlåt att jag inte kan vara här när de ringer.
-När de inte ringer, hoppas vi. -Det var det jag menade.
Bra.
OKÄNT NUMMER
Hallå?
Hej, Mia. Det här är Signe från Hvidovresjukhuset.
Du vet nog varför jag ringer.
Jag måste dessvärre berätta att inget av de sex äggen…
Hej, Mia!
Det var ju tråkigt med kakan. Emil sa att du hade ansträngt dig så.
Kan du hålla i limbodansen?
Det står ett kvastskaft där borta.
Varför gick du dit när du mådde så? Barnen blev ju skiträdda när du skrek.
Du borde ha skrikit med mig.
Det känns inte som om vi gör det här tillsammans.
Barnen vill att jag nattar dem.
Gå inte, Emil. Snälla.
Hör på mig. Barnen är ledsna och rädda.
-Nu handlar det inte om dig. -Du älskar mig inte.
Jag måste prioritera barnen nu. Det hade du också gjort om du haft barn.
För helvete…
Kom.
-Är han duktig? -Ja, han är så duktig.
Inga fler godisar. Han börjar bli tjock.
-Vi ska inte bodyshama vår egen hund. -Nej, det ska vi inte.
-Hej. -Prinsessan har återuppstått från de döda.
-Är du hungrig, Mia? -Nej, men tack ändå.
Emil har ringt oavbrutet i fyra dygn.
Vi tycker att ni borde prata.
Ja, men det orkar jag inte.
Mia, för fan…
Hon som hyr min lägenhet kan flytta ut.
Hon tänkte ändå flytta ihop med sin partner.
Ja, vad passande.
-Jag tar en dusch. -Ja, det skulle uppskattas.
-Vadå? -Prata med henne.
Vad fan ska jag säga?
-Det känns konstigt att vara här igen. -Ja.
Jag har tänkt måla om i nån fin färg.
Och krukväxterna är ganska döda, så jag ska köpa nya.
Kanske lite palmer eller nåt annat spännande.
Hur mår du?
Bra.
Vi ska ha chips också.
De saknar dig, Emil och barnen.
Han är helt knäckt. Du bara gick.
-Det var han som gick. -Du flyttade ut.
Jag gick för att han gick.
-Är du säker på det? -Tro mig, det var ganska tydligt.
Han pallade inte trycket.
Det är inte alls det intryck som Simon och jag har fått.
Felix och Selma tycker att det är jättekonstigt att du inte hör av dig.
Nej, men…
De har ju en bra mamma.
Vet du vad?
Vill du hjälpa mig att dra igång min Tinderprofil igen?
-Allvarligt? -Ja!
Rebecca har en fantastisk klänning med blommor och guldtråd.
Alla berömmer den. Hon dricker ymnigt och snabbt.
Hon vill dansa, ha sönder saker, spela musik högt och sjunga sig hes.
Helvete.
Vad vill du?
Vad jag vill?
-Får jag komma in? -Det är nog ingen bra idé.
Det är knäppt att vi inte snackar. Jag förstår inte vad som händer!
Jag vet att det har varit tufft.
Men man drar inte bara. Man stannar och kämpar.
-Det ville ju inte du. -Vad snackar du om?
-Jag besparade dig besväret. -Vad menar du?
-Vi behöver inte göra det ännu värre. -Vi måste kunna prata.
-Berätta hur du mår. Jag är här! -Det finns inget mer att prata om.
Som om jag vore nån snubbe som du har hängt lite med?
-Jag går upp nu. -Nej.
-Jag fryser. -Du stannar här!
Vi älskar varandra, Mia.
Vi försökte få barn!
Vad är det med dig? Du är inte sån här.
Du är inte dig själv. Var är du? Du är därinne nånstans.
Sluta nu.
Älskling, nu får du sluta med det här.
"Hon visste hur hon skulle ta plats i ett rum, i scenografin, på lagom avstånd.
Hon visste hur man var en dröm, en fantasi,
men inte hur man hade en relation.
Varför vände hon ut och in på sig själv?
Ingen orkar med det.
Än en gång hade hon fallit för en omogen man som inte tordes binda sig.
Han behövde inte säga nåt, för hon hörde hans tankar:
'Låt mig få slippa den här sinnessjuka känslodesperadon.'
Så upp i sadeln igen, Rebecca. Svajpa, svajpa, svajpa."
Hon läser samhällsvetenskap på universitetet och…
…hon har sagt ja. -Men vad fantastiskt! Grattis!
-Ni får ett begåvat och vackert barn. -Med höga vikar.
Man kan ju hoppas.
Så nu börjar det om igen.
Nu håller vi tummarna för att hon inte drar sig ur.
Det vet jag inte om Mehmet skulle klara av.
-Jag lägger allt jag har i kors. -Tack.
-Tack för att du kom hit.
-Skål, vännen. -Skål.
Det är så skönt att få dricka igen.
Och slippa känna mig som en 60-åring i klimakteriet.
Det blev så absurt till slut.
En mardröm som aldrig tog slut. Jag kunde inte tänka på annat.
-Jag blev som en missbrukare. -Okej.
Hur länge var det ni försökte?
Ja, vi försökte själva i nio månader
och inledde behandlingarna i februari, så kanske i ett och ett halvt år.
Ja… Vi har försökt i snart fem år nu.
Ja, jävlar.
Vi har behövt resa till andra sidan jorden och det har snart kostat oss en miljon.
Bara för att två män i Danmark som är kära inte får hjälp att skaffa barn.
En stor, lycklig familj.
-Menar du att jag gav upp för snabbt? -Är det så du tolkar det?
-Det blev för svårt, Andreas. -Alltså…
Vad är det nu då?
Klart att det var svårt. Ni försökte få barn och det sket sig.
Men det är inget skäl att bara dra och lämna Emil där. Så jävla korkat!
-Gift dig med honom, då. -Nej tack.
-Jag har gått vidare och det känns bra. -Okej.
-Okej? -Okej.
-Jag ska på dejt imorgon. -Fan heller att du ska.
-Visst är han söt? -Nej, han är ful.
-Men titta, då. -Vet du vad jag är trött på?
Att så fort du har nåt bra i livet så envisas du med att förstöra det.
Du är så uppe i ditt självförakt
att du tror att du inte förtjänar att må bra
och inte vara med den man som helt uppenbart är rätt för dig.
Vi behöver hjälp, du och jag. Hjälp som kommer utifrån.
Jag vet inte vad jag hade gjort utan Mehmet.
Emil är din Mehmet.
Okej.
Hej då, Mehmet. Tack för att ni kom.
Hej då. Vi ses och hörs.
Själv, då? Har du haft många långa förhållanden?
Jag har faktiskt nyligen lämnat ett som slutade ganska abrupt.
Abrupt, okej… Han var ett riktigt svin, eller?
Ja, eller…
Det måste han vara om han drog.
Då var han nog inte den rätta. Och riktigt dum, om han släppte nån så fin som dig.
Det är viktigt att man kan kommunicera på ett respektfullt sätt.
Det sägs att man söker en partner
som kan konfrontera oss med det vi försöker undvika.
Det är ju ganska lustigt, men också lite paradoxalt.
Det gäller att ha förståelse för det bagage båda har med sig in i relationen.
Förälskelse är gratis, men förr eller senare…
Då har man inte tänkt på att våra kommande barn,
alltså de barn som vi en dag får, de får med sig…
Jag måste faktiskt gå. Jag är hemskt ledsen.
Det beror inte på dig. Du är skitgullig, men…
Mia?
Hej! -Hej.
Vad gör du här?
Jag ville prata med Emil, men han är inte här.
-Nej, hans utställning öppnar ju idag. -Ja, just det.
Vi ska dit nu.
-Ska du med? -Ja.
-Åk med oss. Jag hämtar bilen. -Nej, vi cyklar.
-Nej, vi tar bilen. -Nej, vi cyklar. Det är 500 meter.
-Vi tar bilen. -Vi cyklar!
Det längre än så. Jag vill inte komma dit svettig.
Vi kommer ju att vilja ta ett glas.
-Apparna visar avståndet fågelvägen. -Jag vill inte… Nu cyklar vi.
-Skål. -Grattis.
-Tack.
Hur är det med dig, då?
Hej!
Hur är det?
Går ni ner till mamma? Jag ska prata lite med Mia.
Emil!
-Ja? -Förlåt att jag bara kommer så här…
Det är nåt jag måste säga.
Och jag måste tänka på mig själv.
Och mina barn, inte minst.
-Det är bara inbjudna gäster här, så gå. -Emil…
Snälla, bara två minuter. Sen ska jag gå.
Kom då.
-Två minuter. -Okej…
Först vill jag säga förlåt för att jag gick.
På det sättet och utan att ge dig en chans.
Jag bara drog, som jag alltid gör.
Förlåt. Jag menar det verkligen.
Ja, okej.
Det var den där gamla känslan av att jag är omöjlig att älska.
Det är hemskt att du kände att du var omöjlig att älska.
Nu räcker det, gumman.
Lilla sockertroll.
Det är bara jul en gång om året.
Mia… I början tyckte jag att du var ganska ful.
-Jaha? -Ja, du var ful i början.
Men jag vet inte varför jag tyckte det, för det är du inte alls längre.
Det gläder mig.
-Nej, men i början var du lite ful. -Okej.
-Tyckte du också att jag var ful? -Ja, lite. Bara lite i början.
Kolla, älskling. Jag har gjort en kranskaka med dig på.
-Är det för mycket? -Bara lite.
Så är det med det.
-Hej, Rikke! -Gott nytt år, vännen!
Gott nytt år!
Menar du det?
Grattis!
Vilken vecka?
Men vad roligt! Jag är så glad för din skull.
Vilken grej. Vad spännande det ska bli.
Ja!
Okej. Hej då, vännen.
Vadå?
Rikke är gravid.
Okej.
Det är ju…
Det är ju underbart.
Känns det okej?
Ja.
Jag tror bara…
Jag sörjer bara att jag själv inte blir gravid.
Och får ett barn, ett eget.
Men det är okej. Det är det.
Men älskling, ska vi inte…
…försöka igen?
Nej, det tog nästan knäcken på oss. Jag vill inte förlora dig igen.
Det gör du inte.
Vi gör det tillsammans.
Det kommer att bli så tungt.
-Jag kommer att bli så jobbig. -Jag älskar dig då också.
Och när det blir tungt…
…så skriker vi.
Tillsammans.
HUNGER
Jag har bestämt att boken ska ut i världen nu, när jag är mitt uppe i det.
Mitt i oron.
Mitt i hungern.
Får jag känna på din fina mage?
Jag vill inte beskriva det här sen, från andra sidan en graviditet.
Som lycklig mamma med ett spädbarn på armen.
Jag vill beskriva det inifrån.
Nu, medan jag känner det.
Det gick jättebra, hörni. Vi fick ut tio ägg.
Ni vet hur det funkar.
Om inget av äggen blir befruktat ringer vi mellan halv nio och halv tio.
Ja.
-Glad pingst. -Tack.
Hej, älskling.
Har de ringt?
Det är Andreas som säkert undrar om vi vill komma till Ven i pingst.
Jag kan inte…
Jag klarar inte av att sitta där och låtsas må bra.
Helvete.
Älskling, klockan är 9.31.
-Va? -Klockan är 9.31. De har inte ringt.
Tänk om de ringde när Andreas ringde.
Hej. Min sambo Mia Berg fick ägg utplockade i förrgår.
Mia Berg.
Vi undrar om ni försökte ringa oss nyss.
Ja, jag väntar.
Ja, jag är kvar.
Ja, det var roligt att höra. Tack. Ha det så bra.
HUNGER
Det här har jag aldrig sagt.
-Vadå? -Det här har jag inte sagt.
Men det är roligt.
Du, Emil…
Ja?
Älskar du mig när vi har det dåligt också?
Ja, det gör jag.
Tvivlar du aldrig på det?
Aldrig nånsin.
Undertexter: Karl Hårding