Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
8. NOVEMBER 2023
I dag er det torsdag 6. august 2015. Jeg skal intervjue Sarah Corbett.
- Sarah? Vet du hvorfor er du her i dag? - Ja.
- Si hvorfor du er her. - Fordi pappa døde.
Slå deg ned.
Jack, jeg heter Brandy. Det er jobben min å prate med deg i dag.
- Du sa at faren din døde. Hva heter han? - Jason Paul Corbett. C-O-R-B-E-T-T.
- Og hva heter moren din? - Molly Martens.
- Og hva heter bestefaren din? - Han heter Tom Martens.
- Hva kaller du ham? - Jeg kaller ham bestefar Tom.
2. AUGUST 2015
ÅTTE ÅR TIDLIGERE
Alarmsentralen i Davidson County. Hva er adressen?
Jeg heter Tom Martens. Jeg er i Panther Creek Court.
Og...
- Vi trenger hjelp. - Ok. Hva er det som skjer?
Min datters ektemann, svigersønnen min, begynte å slåss med datteren min.
Jeg grep inn, og jeg... Jeg slo ham i hodet.
- Med hva da? - Et balltre.
- Et balltre? - Ja.
Hjelp!
- Er han ved bevissthet? - Nei.
- Puster han? - Det vet jeg ikke.
Jeg ligger og sover idet telefonen ringer.
POLITIFØRSTEBETJENT
En oppringning midt på natten lover aldri godt.
Jeg står opp og kommer meg av sted,
og kjører til Meadowlands i Nord-Carolina.
Jeg går inn i huset og ser inn på hovedsoverommet.
Det er et grufullt syn.
Et av de blodigste åstedene jeg har sett på lenge.
Den kvinnelige beboeren sier at hun heter Molly Corbett.
Og at offeret er mannen hennes, Jason Corbett.
Det er så kaldt her.
Ok. Fortell hva som hendte i kveld.
Vi sloss.
- Hvem sloss du med? - Mannen min.
Datteren min hadde mareritt.
Hun eller jeg vekket ham, så han var sint.
Han kvalte meg.
Hvordan kvalte han deg?
Først med hånden, som han presset hardt her.
Han slapp taket et øyeblikk, og da skrek jeg høyt.
Så husker jeg ikke mer før faren min kom inn.
Jeg hørte krangling og dunking fra etasjen over meg.
Og det hørtes alvorlig ut.
Jeg tok balltreet og løp opp.
Jeg åpner soveromsdøren, og han har hendene rundt halsen på Molly.
Han ser meg komme og skifter grepet rundt halsen på henne slik.
Jeg sa: "Slipp henne."
"Jeg dreper henne." "Slipp henne."
Han begynte å slepe henne mot soverommet, inn på badet.
Og jeg slo ham.
Jeg slo ham med balltreet.
Han griper tak i balltreet.
Jason tok balltreet.
Og han prøvde å slå faren min.
Jeg tror at han bommet, og...
Jeg...
Jeg slo ham i hodet.
- Hva slo du ham med? - En murstein som lå på nattbordet.
- Ok. - Jeg traff hodet eller skulderen hans.
- Hvor mange ganger slo du Jason? - Jeg vet ikke.
Du husker altså ikke?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke hvor mange ganger jeg slo eller hvor mange ganger han dyttet meg.
Jeg vet ikke. Jeg...
Det var en skikkelig kamp.
De to personene forteller at de kjempet for livet.
Mannen hennes har fryktelige skader.
Og de ser ikke ut til å ha noen.
I Nord-Carolina har man rett til å forsvare seg selv.
Men er de ofrene, eller er han offeret?
ET DØDELIG AMERIKANSK EKTESKAP
Du vet vel at mannen din ikke overlevde skadene?
- Jeg trodde ikke det, nei. - Nei, han overlevde ikke skadene.
Hvor lenge har dere vært sammen?
Det er vel rundt syv år.
Barna er ikke mine biologiske barn.
De er barna til hans første kone, og hun døde.
Er det noen vi skal kontakte i familien til mannen din?
Herregud.
Hva om jeg er redd for familien hans?
Jeg er redd de vil prøve å ta barna.
- Og dere er offisielt gift? - Ja.
- Har du adoptert barna? - Nei.
Da er det en reell mulighet.
IRLAND
ETT DØGN ETTER JASONS DØD
Broren min ble oppringt og fikk høre at Jason var død.
Han og Molly hadde kranglet.
TRACEY JASONS SØSTER
Hun dyttet ham, og han falt, slo hodet og døde.
Så jeg prøvde straks å ringe Molly, og jeg fikk ikke noe svar.
Jeg klarte ikke å fatte det. Det var bare ikke til å tro.
Jason og jeg sto hverandre veldig nær.
Vi hadde en stor familie.
Vi vokste opp i Janesboro i Limerick. Jason, Wayne og jeg er de tre yngste.
Jason var hele tiden min bestevenn.
Da jeg fikk høre nyhetene, tenkte jeg først på Jack og Sarahs velferd.
Så i løpet av noen timer hadde jeg pakket og var på vei
for å fly til USA og finne ut hva som hadde hendt med Jason,
og ta vare på Jack og Sarah.
TRACEYS EKTEMANN
Vi måtte til Nord-Carolina snarest mulig.
Jeg og Tracey ble utpekt til verger i Jasons testamente.
Jeg dro til Jasons advokat og hentet testamentet,
og fløy til USA et par timer senere.
Vi koordinerer med statsadvokatens kontor om hvor etterforskningen må rettes.
Jeg skjønner straks at det blir en sak utenom det vanlige.
ASSISTERENDE STATSADVOKAT
Jeg er pensjonert FBl-agent.
Hva gjorde du hos FBI?
Første halvdel av karrieren var i Kriminalavsnittet.
Andre halvdel var i Kontraspionasje.
Tom Martens er pensjonert FBl-agent.
Han har fått opplæring selv, og gitt andre betjenter opplæring når det gjelder avhør.
Det ville være pliktforsømmelse hvis vi bare godtok uten nærmere undersøkelse
uttalelsene til en som har drept en annen.
Det kan kanskje hjelpe hvis jeg bare forteller historien.
Det vil bidra til sinnstilstanden min.
Jeg ser at Tom prøver å kontrollere forklaringen
og presentere tingene slik han ønsker.
Tom innrømmer aldri at han så Molly slå Jason.
Deltok Molly i volden på noe tidspunkt?
Da jeg mistet balltreet og hun fikk vridd seg unna,
så distraherte hun ham. Aner ikke hvordan. Jeg er rett og slett ikke sikker.
Det er vanskelig å tro.
Mens jeg er i huset den natten, får jeg vite at Mollys mor var i kjelleren.
Så vi får en forklaring fra henne.
Sharon Martens forteller at de våknet midt på natten på grunn av bråk,
og at hun hørte datteren skrike.
Mannen hennes sto opp og gikk for å ordne opp i bråket.
Hun snudde seg og sovnet igjen.
JEG MÅTTE VEL HA SOVNET IGJEN
Jeg blir helt målløs.
Hva slags bestemor eller mor gjør noe sånt?
Sharon Martens forteller at hun ikke reagerte på noe vis
på denne grusomme og voldsomme hendelsen
som fant sted i et hus fullt av folk hun var glad i.
Det rimer bare ikke.
Vi ser også på anropet til alarmsentralen.
...tre, fire.
En, to, tre, fire. Bra.
En, to, tre, fire. En...
Ambulansefolk lytter til opptaket og sier: "De utfører ikke hjerte-lunge-redning."
Det er for vanskelig. Man kan ikke telle høyt med slik presisjon og rytme.
En... Jeg teller. En, to, tre, fire.
Ambulansearbeiderne forteller også at Jasons kropp var kald.
En av dem så på den andre og sa: "Når sa de at han falt?"
Dette er ikke vitenskapelige bevis, og det finnes variabler ved nedkjøling av lik.
Men det var viktig informasjon.
Det er jo mulig at familien Martens tenkte
at de måtte samordne forklaringene før de ringte politiet.
MEADOWLANDS NORD-CAROLINA
Vi fant ut at noen timer etter Jasons død så dro Molly og Thomas Martens hjem igjen.
På det tidspunktet ble barna tatt vare på av Molly Martens og hennes familie.
I løpet av to døgn hadde familien Martens søkt
om vergemål, adopsjon og omsorg for Jack og Sarah.
Jeg ba om å få snakke med dem på telefonen,
å besøke dem med andre til stede... Hva som helst.
Jeg ville bare holde om dem. De hadde mistet faren sin.
Og Molly tillot det ikke.
Alt mulig skjedde på en og samme gang, og jeg ville se broren min.
Vi hørte med begravelsesbyrået om å få sett Jason.
Innehaveren beklaget, men hadde fått klar instruks om at vi ikke fikk se Jason.
Jeg tror at Molly prøvde å kremere Jasons lik før jeg kom dit.
Jeg tenkte for meg selv: "Hva har du gjort?"
Så får vi resultatene fra obduksjonen.
Og funnene fra obduksjonen...
...er grusomme.
Jason har skrubbsår i pannen, under øyet, på skulderbladene.
Og så kommer vi til hodet hans.
Og i mine 30 år som aktor...
...har jeg aldri sett slike bilder før.
Han hadde...
...så mange slag mot hodet at patologen ikke kunne telle dem.
For de overlappet hverandre.
Og en del av Jasons hodeskalle falt ut på bordet.
Det må utrolig mye kraft til for å forårsake slike skader.
Det tok fire dager med juridiske prosedyrer for å få se Jasons lik.
Det er fryktelig å se hva et menneske kan gjøre mot et annet.
Barna hans lå på et soverom bare noen meter unna.
Jeg vet at hans siste tanker gikk til dem.
Jeg tok hånda hans og lovte ham at barna hans skulle få det bra.
Og jeg lovte ham at rettferdigheten skulle skje fyllest.
FIRE DAGER ETTER JASONS DØD
Jack og Sarah var i huset. De lå og sov da dette hendte.
Vi måtte få dem intervjuet av folk som hadde opplæring i avhør av barn.
De ble ført til Dragonfly House støttesenter for barn.
Vi begynner med det første du sa, at faren din døde. Hvordan døde han?
Søsteren min hadde mareritt...
JACK 10 ÅR GAMMEL
...om insekter som krøp.
Hun hadde dynetrekk med feer og insekter.
Pappa ble veldig sint og skrek til mamma. Da skrek mamma.
Bestefar kom opp og slo ham med et balltre.
Så fikk pappa tak i balltreet og slo bestefar med det.
Og mamma... Hun tok...
Hun tok en murstein som lå der, en betongblokk.
Den traff ham i tinningen, akkurat her, og da døde han.
Søsteren din hadde mareritt. Hvordan visste du det?
- Foreld... Mamma fortalte det. - Ok.
Hadde moren og faren din kranglet før?
SARAH ÅTTE ÅR GAMMEL
Han blir veldig sint hvis mamma lar lyset stå på.
- Hva ville han ha gjort da? - Han skrek til henne.
Har du sett ham slå henne?
Én gang.
Han ble veldig sinna på grunn av småting.
- Og hvem ble han sint på? - Mamma.
- Så du ham bli sint på henne? - Ja.
Og hva gjorde han når han ble sint?
Han gjorde moren min vondt, både fysisk og verbalt.
Så du at han skadet henne fysisk?
- En eller to ganger. - Hva så du da?
Slag og dytting.
Begge barna kommer med visse uttalelser om Jason. Det må vi se nærmere på.
Men de bruker mange ord som åtteåringer og tiåringer vanligvis ikke bruker.
Han gjorde moren min vondt, både fysisk og verbalt.
Det er påfallende.
- Hvordan vet du at hun er redd for ham? - Hun fortalte det.
Nei. Mamma fortalte det.
- Og hvem fortalte deg det? - Mamma.
Mamma sa det.
- Det sa hun. - Moren din sa det?
Det er mulig at barna er blitt instruert.
Det er mye "dette fortalte mamma om den kvelden, og om ting som har hendt før."
Mamma sa det. Ikke da jeg var fire, ikke da jeg var fem, men da jeg var seks.
"Pappaen din er ikke snill."
Hvorfor sier hun det til Sarah?
Hva er sant og hva er usant?
Vi så gjennom Molly og Toms intervjuer.
Han er sterkere enn meg. Han driver med kampsport. Han er bokser.
Jeg prøver å holde meg langt nok unna til å unngå balltreet.
Jeg var livredd.
Vi prøver å bekrefte om Jason hadde opplæring i karate eller kampsport,
om han drev med boksetrening.
I løpet av en uke etter Jasons død
ble jeg kontaktet av sheriffetaten i Davidson County
som spurte om slikt som: "Var Jason MMA-utøver?"
"Var han proffbokser?"
"Var familien vår medlemmer i IRA?"
Det var jo latterlig.
De gjorde alt mulig for å sverte ham.
Jeg vil at verden skal vite sannheten om Jason.
Han var den mest godhjertede personen som fantes. Han smilte hele tiden.
BRENDAN JASONS VENN
Alle likte Jason. Han var alles venn.
Han var karismatisk og hadde bærende røst. Man merket det når Jason var der.
Familien betydde alt for ham.
Jeg trodde ikke at han var romantiker før han møtte sin første kone, Mags.
Vi var bare ute en kveld, og jeg presenterte Mags for Jason.
LYNN MAGS' BESTE VENN
Og de var som skapt for hverandre. De var lykkelige.
Jeg tar deg, Jason, til min ektefelle.
Jeg vil elske og ære deg og bli trofast hos deg i gode og onde dager,
inntil døden skiller oss.
De bygde et hus. Mags åpnet barnehage og Jason ble forfremmet.
Det var som et drømmeliv for dem.
Jasons barn betydde alt for ham. Da de ble født, var han overlykkelig.
Sånn, ja. "Jeg er glad i Sarah."
JASONS STEMME
- Du er snill. - Hvem er det?
Vet du hva Sarah sa til meg, Jack?
Hun skal gi Jack en traktor med tilhenger som gave fordi du er broren hennes.
For hun er glad i Jack.
Gå vekk fra stolen min!
Det var slik livet hans begynte.
Hva driver du med?
Danser du?
Dette endret seg drastisk da jeg ble oppringt hjemme en kveld.
Jeg fikk høre at Mags hadde fått et astmaanfall.
Jeg og mannen min dro til sykehuset.
Jason var der med Mags, og vi kunne høre ham...
...bønnfalle henne om ikke å dø og forlate ham.
Der og da ble Jason helt sønderknust.
JEG SAVNER DEG, OG DET GJØR JACK OG SARAH OGSÅ.
Han skrev brev til Mags og la dem igjen ved graven.
DU VIL ALLTID VÆRE MIN STORE KJÆRLIGHET OG DRØMMEDAMA MI.
Hele familien støttet ham, men han fikk ikke anledning til å sørge.
Han var aleneforelder med to småbarn og måtte på jobb hver dag.
Så han annonserte etter en au pair,
og det var da Molly Martens kom inn i livet vårt.
Jeg var tidlig i tjueårene og hadde vært i et forhold i flere måneder.
Jeg ble uventet gravid, og...
...kort tid etter det spontanaborterte jeg.
Alle som har spontanabortert, kan nok forstå at det er et knusende slag.
Jeg var i det forholdet,
og skjønte at jeg ikke ville tilbringe livet med den personen.
Det føltes som at det ville være enklere hvis jeg dro og opplevde verden.
Å jobbe med barn var for meg et naturlig valg.
Så jeg registrerte meg hos et au pair-byrå.
Da Jason kontaktet meg,
skrev han på profilen sin at han hadde mistet kona.
Dette var rørende for meg. Det var to småbarn uten mor.
Jeg ønsket vel å fylle det behovet.
SARAH - 18 MÅNEDER JACK - 3 1/2 ÅR
Det var helt naturlig at hun hadde evner til å ta seg av små barn,
siden de to småbrødrene hennes
ble født da hun var gammel nok til å hjelpe moren sin.
Hun var flink til å få kontakt med dem.
Jeg kom til Irland på en tradisjonell regnværsdag.
Jeg møtte Jason, og han fikk meg til å føle meg vel.
Han var sjarmerende, morsom. Han fikk meg til å føle meg spesiell.
Molly hadde ikke vært lenge i landet da jeg begynte å merke noe.
Små tegn mellom Jason og Molly.
De gikk bak oss på stranden.
Tracey sa at hun trodde at de var blitt mer enn bare arbeidsgiver og arbeidstaker.
Jeg syntes at jeg ga glede til Jack, Sarah og Jasons liv.
Hent sandalen din.
- Ta den på over strømpebuksa. - Hallo.
Irlands varmeste dag, men du må ha strømpebukse.
- Sarah, hvor gammel er du? - To.
- To og et halvt. - Ja.
- Hvor gammel er du? - Fire og et halvt.
- Er du ikke ett og et halvt? - Nei.
Er du sikker? Den lyden du lager iblant, som høres sånn ut...
Høres ut som om du er ett og et halvt.
Det var ganske tidlig at Sarah begynte å kalle meg mamma.
Jeg ble faktisk som en mor for de barna
før jeg ble deres mor.
Det var herlig.
Molly fikk Jason til å smile, og det hadde han ikke gjort på lenge.
Men det var tydelig ut ifra e-poster fra Jason til Molly
at Jason ville gå saktere frem med forholdet deres.
"Jeg tenker på Jack og Sarah. De har opplevd nok tragedie,
og selv om jeg vet at de er sterke,
er jeg engstelig for å la dem gå gjennom noe mer."
"Jeg er redd, Molly. Jeg vil ikke miste deg, men jeg vil heller ikke risikere
at Jack og Sarah mister enda en mor hvis det ikke fungerer oss imellom."
Men Molly ville hele tiden virkeliggjøre forholdet.
Og hun presset på.
Jeg venter ikke i det uendelige eller lar meg bli lurt frem til du bestemmer deg.
Til slutt begynte Jason å snakke om muligheten
for et nytt liv for Jack og Sarah,
så de kunne få et stabilt familiemiljø med en mor og en far.
Jeg var ute på byen sammen med vennene mine.
Jason kom inn først, og Molly fulgte etter med ringen på fingeren.
Jeg sa: "Du må bli lykkelig. Mags ville ikke ha ønsket at du skulle ha det vondt."
Vi bestemte oss for å flytte til USA. Hovedsakelig på grunn av levesettet,
særlig når det gjaldt oppfostring av barn.
Jeg så frem til en ny start for familien.
SARAH 15 ÅR GAMMEL
Da jeg så huset, var det som rene herregården.
Det var så kult. Alt var mye større enn i Irland, og det likte jeg.
Jeg husker at da jeg kom inn på rommet mitt, så begynte jeg å løpe i ring.
Jeg likte at hagen var så stor. Pappa sa at vi kunne få oss trampoline og hund.
Alle var glade og så frem til dette nye eventyret. Vi hadde flyttet til USA.
JACK 17 ÅR GAMMEL
Vi fant oss til rette med en gang
da vi flyttet til Meadowlands i Nord-Carolina.
Vi begynte med aktiviteter som svømming. Vi ble med i idrettslag.
Alle var så hyggelige, så vennlige.
Det var et herlig lokalsamfunn.
Etter at Molly, Jason, Jack og Sarah flyttet til Nord-Carolina,
skulle det bli bryllup etter noen uker.
Det var en gledelig anledning som vi så frem til.
Vi ville at Jason skulle være lykkelig, og dro dit for å støtte ham.
Alle gledet seg da vi kom.
Jason og Molly hadde mange planer for oss. Vi dro på NASCAR-løp,
grillfester og masse lek og moro.
Molly fra Knoxville i Tennessee...
KVELDEN FØR BRYLLUPET
...og Jason fra Limerick i Irland!
Som forlover måtte jeg presentere alle, og vi fant tonen med en gang.
Vi sang, drakk og danset.
Stemningen var fantastisk.
Han så glad ut.
Dagen etter, i bryllupet, begynte det å bli tydelig for meg at noe skurret
da jeg hadde en samtale med forloveren, Susie.
Jeg hadde forberedt en tale.
Før jeg skulle holde den, pratet jeg med Tracey.
Jeg sa at det var som et eventyr.
Hun sier at det er så fantastisk og romantisk.
Molly reiste dit for å bli fadder for Jasons barn,
siden hun var barndomsvenn med Mags.
Hva?
Og nå skulle hun bli stemoren deres.
"Jeg skjønner ikke hva du mener. Hun var au pair."
Jeg bare: "Hva? Nå tuller du vel?"
Det var helt ufattelig at de amerikanske bryllupsgjestene trodde dette.
Hvorfor skulle noen dikte opp en slik historie?
I løpet av etterforskningen intervjuer vi folk angående Molly.
Vennene, familien, naboene.
Og det vi finner ut, er helt bisart.
En av naboene forteller at hun var med i en lesesirkel.
En av damene der ble glad da hun ble gravid.
Molly begynte visstnok å fortelle en lang historie
om hvordan hun fødte Sarah.
Og enkelte av personene visste at det ikke var sant.
Men historien ble fortalt til andre mens de var der.
Hun hadde fortalt romkameraten fra college om en søster som hadde dødd av kreft.
Vi fant ut at det ikke var sant.
Hun dikter altså opp en historie om en søster som ikke finnes.
Hva har det å si at Molly så mange ganger har fortalt ting som ikke er sanne?
Det var bare tre personer i rommet den natten.
Jason kan ikke fortelle sin historie. De to som gjenstår, er Tom og Molly.
Og vi konkluderer med at Molly ikke er troverdig.
Enda en ting som kommer for dagen,
er Mollys konsekvente krav
om å få adoptere Jasons barn.
Bare noen måneder etter bryllupet var hun hos en skilsmisseadvokat
for å se på hennes rettigheter til å få barna.
Jeg ville adoptere dem fordi de var mine barn.
Jeg var moren deres. Jeg var mammaen. De var mine barn.
Jason og jeg hadde tidligere snakket om en adopsjonsseremoni
som en del av bryllupsseremonien.
Mange løfter ble brutt, men det var det viktigste.
Jeg tok det opp ofte. "Hvordan går det med adopsjonsprosessen? Kan jeg bidra?"
Han sa at han jobbet med saken, men ingenting hendte.
Da vi så på korrespondansen som vi fikk tilgang til etter Jasons død,
skjønte vi at Jason prøvde å holde løftet om å la Molly adoptere barna.
Vi så en e-post fra Jason til en advokat.
KAN BARNA BLI HOS MEG VED EN SKILSMISSE?
Én linje er påfallende i e-posten fra advokatene.
Ved en separasjon kan en dommer beslutte
at det er i barnas interesse at Molly får full foreldrerett.
Jason ville aldri ha tatt sjansen.
15. AUGUST 2015
13 DAGER ETTER JASONS DØD
Bak lukkede dører i Davidson begynte en barnefordelingssak i går.
Den dreier seg om ti år gamle Jack Corbett og hans åtte år gamle søster Sarah.
Barna er hos denne kvinnen, hans andre kone, Molly Paige Martens.
Jeg husker at Molly fortalte at Tracey og David prøvde å ta oss,
og at hun gikk rettens vei. Hun sa at hun skulle vinne.
Molly fortalte om det nye livet vi skulle få.
Hun så på leiligheter, på nye biler og nye skoler vi skulle gå på.
Det burde ikke ha gått så langt. Barna er irske statsborgere. Det var faren også.
De er ikke adoptert, de har ikke dobbelt statsborgerskap. De er irske borgere.
Vi la frem bevis på at jeg var som en mor for dem.
Jeg kjørte dem dit de skulle og sørget for mat for dem,
og gjorde alle de daglige aktivitetene. Jeg synes at vi beviste dette.
Deres hjemmemiljø var hos meg. De hadde det trygt og stabilt.
18. AUGUST 2015
Vi er her angående vergemål
for de mindreårige barna Sarah og Jack Corbett.
Foreldrene deres ville sikkert ha ønsket at barna skulle vokse opp i hjemlandet,
der kulturen, religionen, skikkene og slekten på både mors- og farssiden
vil bidra til oppveksten på et vis som vil være til barnets beste.
Barna skal komme tilbake til Irland.
Alle folkene sa: "Jason ville at barna skulle være i Irland med slekten."
Jason ønsket å være i live.
Jason trodde ikke at han skulle dø. Jeg trodde ikke det.
I en vanvittig verden der han trodde at han skulle dø,
ville han nok ha ønsket at barna skulle være hos moren sin. Det tror jeg.
Jeg husker dagen da jeg ble tatt fra Molly.
En politibil stoppet utenfor huset.
To politimenn hoppet ut, og en varebil kom bak dem med to personer.
De sa at retten hadde avsagt en kjennelse om å fjerne barna.
Jack strittet imot. Han sa:
"Jeg blir ikke med dere. Jeg nekter. Dere får ikke ta meg."
Og Sarah gråt.
Jeg husker at jeg holdt Jack i hånda.
Jeg spurte dem: "Hvor skal vi? Hvem er dere? Hvor fører dere oss?"
Jeg brøt helt sammen og begynte å gråte.
Men jeg prøvde å beherske meg. Jeg prøvde å begripe det hele.
Altså... Hvordan kunne dette skje?
Jeg er så glad i dere.
Jeg husker at jeg sa farvel til henne, og hun sa at hun var glad i meg.
Jeg var ti år gammel, og hun var den eneste hadde vært hos meg hver dag.
Jeg tok farvel med en som hadde vært moren min så lenge jeg kunne huske.
Jeg var glad i Molly.
Det var ikke et farvel for meg.
Jeg trodde at jeg skulle få se dem igjen, men det var siste gang.
Elleve år gamle Jack og åtte år gamle Sarah kom tilbake til Irland i går.
Molly Martens og den 65 år gamle Thomas Martens
er personer av interesse i forbindelse med dødsfallet til den 39 år gamle Jason.
Da jeg kom til Irland, var det mediestorm rundt rundt familien vår og pappa.
JASONS REISE LYS OPP VEIEN HJEM FOR JACK & SARAH
Det var rart at så mange var interessert, og at saken hadde så høy profil.
Jeg hadde lovet Jason at jeg skulle sørge for at ble han begravet hos Mags.
Det var så mange som var glad i pappa og som støttet oss alle.
De siste 200 meterne gikk vi bak kisten.
PAPPA
Det var vondt å vite at jeg aldri fikk se ham igjen.
EN FANTASTISK HUSTRU OG MOR MARGARET CORBETT
ELSKET EKTEMANN JASON CORBETT
Jeg husker at jeg holdt om Sarah i senga om kvelden.
Hun spurte meg om hvorfor hun hadde mistet tre foreldre.
Jeg ville stole på Tracey og David. Jeg husker at jeg tenkte på det.
Jeg tenkte for meg selv: "Du bør stole på dem. De er glad i deg."
Men det var vanskelig å gjøre det, for jeg ville ikke bli såret igjen.
Vi måtte håndtere to fullstendig traumatiserte barn.
Jeg måtte være som en mor for dem, så det var det jeg gjorde.
Tracey og jeg hadde opplæring som fosterforeldre.
Vi visste hva barna trengte for å gå videre.
Rådgivning skulle bli en viktig del av helbredelsen.
Familien tillot ikke kontakt. De svarte ikke når jeg ringte.
Så jeg brukte sosiale medier til å sende meldinger til barna mine.
DET ER TRE UKER SIDEN DERE BLE TATT FRA MEG.
Jeg har ikke snakket med dem
siden jeg besøkte dem.
MOLLYS STEMME NEWSTALK IRELAND
Vi fikk inntrykk av at det var et besøk, ikke et farvel.
Noen må si at jeg er glad i dem.
Og gratulerer med dagen, av hele mitt hjerte.
De prøvde å fly et fly over skolen.
Og Molly ba folk på sosiale medier om å fortelle at hun var glad i oss.
RING HJEM. HILSEN MAMMA.
JEG SAVNER DERE.
JEG SLUTTER ALDRI Å KJEMPE FOR DERE.
Det tok aldri slutt.
Vi prøvde å skape et trygt miljø for dem, og de prøvde å ødelegge alt.
Vi vil ikke la dem kontakte barna. Disse folkene drepte faren deres.
Vi ventet på resultatene av den toksikologiske analysen,
for vi var blitt fortalt i begynnelsen av etterforskningen at Jason var full.
Jeg vet at han hadde drukket. Altså... Han var helt vill.
- Trodde du at han var full? - Ja, han var full.
Ikke bare full på en klønete måte.
Nå har vi vitenskapelige bevis på at dette ikke var sant.
TOKSIKOLOGISK ANALYSE
Han hadde 0,2 i promille. Man kan kjøre bil i Nord-Carolina med 0,8.
Han var ikke full da han døde.
I tillegg til litt alkohol
hadde Jason litt av Mollys sovemedisin i blodet.
Tok han det frivillig, eller fikk han det uten å vite det?
Det spørsmålet vil vi nok aldri kunne besvare.
Men for meg er det et signal om hva som egentlig har hendt.
Ut ifra intervjuet med Tom angående slåsskampen og hvordan den utartet seg,
så rimte det ikke.
Det viste seg å være defensivt å ha henne foran seg, mellom oss.
Han holder henne foran seg. Jeg er redd for å treffe henne.
Jeg prøvde å komme rundt og distrahere ham, og få ham til å slippe henne.
De fleste av Jasons skader var på baksiden og på siden av hodet.
Hvordan treffer man noen i bakhodet med et balltre hvis man står foran dem?
Da er det mer logisk at de enten løp vekk, eller at man kom bakfra.
På åstedet var det blodsprut i mer enn ett rom.
Hovedsoverommet.
I gangen.
Og på badet.
Det var skader på veggene etter slagvåpen.
Eksperten på blodsprut påpeker
at enkelte steder stemmer det overens med at Jason ble truffet mens han falt.
Særlig på ett sted, der Jason ble truffet med hodet bare noen centimeter fra gulvet.
Jason ble åpenbart fortsatt slått i hodet etter at han lå nede.
Han påpeker også at det er blod på baksiden av soveromsdøren.
Det betyr at det er mulig at det pågikk dødelig vold i rommet før Tom kom dit,
og døren var lukket.
Begynte Molly noe, så Tom ble innblandet?
Selv om det begynte som selvforsvar,
hvis Jason ikke lenger er aggressiv mot dem, må de slutte å slå.
Det gjorde de ikke. De slo ham i hjel.
Som et resultat av undersøkelsene valgte vi å sikte dem for forsettlig drap.
Det var ikke bare overdreven maktbruk, men drap med overlegg.
En tidligere modell og hennes far, tidligere FBI-agent,
er siktet for drapet på mannen hennes.
De skal i retten denne måneden og forventes å erklære seg ikke skyldig.
De risikerer livstidsdom.
Kausjon på 200 000 dollar må betales for hver av dem.
De må levere inn pass og avslutte all kontakt med familien Corbett,
især Jason Corbetts to små barn.
FEM MÅNEDER ETTER JASONS DØD
De første månedene jeg var i Irland, følte jeg meg ikke tilpass. Jeg følte meg alene.
Jeg stolte ikke på noen. Jeg hadde ikke så mange venner,
og savnet vennene mine i USA.
Vi savner alle i Meadowlands. Si til alle at vi savner dem.
Ha det. Glad i dere.
Det var annerledes for Sarah, selv om vi kom fra samme situasjon.
Hun fant seg mer til rette. Hun var mer pratsom enn meg. Mer utadvendt.
Nå ser vi hva Sarah gjør.
Hei, folkens. Jeg kaller dette babyhusken.
Ok, jeg prøver igjen.
Hun fikk seg venner fortere enn jeg, og det var lettere for å henne å åpne seg.
- Se på neglene hennes. De er ikke lakket. - Ikke på en stund.
Nei, de er ikke så fine.
Jeg savnet livet mitt. Jeg savnet idretten.
Jeg savnet skolen, og jeg savnet Molly.
9. JANUAR 2016
JACKS TALEMELDING
Hei, mamma. Dette er Jack. Jeg savner deg og er glad i deg.
Stå på. Jeg vil vite hvordan du har det.
Jeg er så glad i deg. Ring meg. Vær så snill.
Og så ble offentliggjort i pressen, noe som var et stort svik.
Det fikk meg til å endre syn på saken.
Jeg begynte å undersøke og finne ut hva som egentlig hendte,
og gjorde opp min egen mening om hva som var sant.
NI MÅNEDER ETTER JASONS DØD
Mens vi forbereder rettssaken,
får vi beskjed fra Irland om at Jack må stå frem med sannheten.
Vi ordner et intervju via videokonferanse
mellom kontoret vårt og Jack i Irland.
ASSISTERENDE STATSADVOKAT
Molly fikk meg til å lyve i intervjuet.
Hvordan fikk Molly deg til å lyve?
JACKS KLINISKE PSYKOLOG
Hun fant på mange historier om pappa.
At han... Hun sa at han var voldelig, og at hun ikke løy.
Så gråt hun og sa: "Jeg får aldri se deg mer." Jeg skjønte ingenting.
Skyldfølelsen har vært en byrde for meg i lang tid.
Molly sa: "Si at faren din slo meg, ellers tar de deg. Da får du aldri se meg mer."
Hvorfor er du her?
Tante og onkel på pappas side av familien prøver å ta meg fra mamma.
Dommeren hører Dragonfly House-opptakene.
Han får også informasjon om at Jack tar det tilbake.
Da ble dommeren enig med oss om
at Jack og Sarahs forklaringer på Dragonfly House
er ugyldig annenhånds informasjon. Juryen får ikke høre dem.
Jeg sa det Molly ba meg om å si.
Jeg hadde mistet pappa og mamma, og ville ikke miste flere.
Så jeg løy.
Jeg så aldri pappa legge hånd på Molly, noensinne.
Jeg var redd, og jeg var så ung.
Jeg hadde ingen andre i verden og var redd for å miste Molly.
Jeg har så mye skyldfølelse, for det føles som at jeg sviktet pappa.
Jeg beskrev ham som motsatt av hvordan han var.
Folk må vite sannheten om hvordan pappa var som menneske.
Pappa var fantastisk. Det burde ikke ha gått slik med ham.
Pappa ble drept på et vis som ingen fortjener.
Han ble slått i hjel med en betongkloss og et balltre.
Ingen fortjener å oppleve slik smerte.
Bevisene viser at han prøver å komme seg unna dem,
men de fortsetter å slå. De slutter ikke.
Det er så vondt å tenke på.
Jeg prøver å fastslå hvorfor Jason ble drept.
Det er mye urovekkende e-post- korrespondanse mellom Jason og Molly
Jeg har prøvd å gjøre deg lykkelig, men du hater deg selv, slår deg selv,
gråter, kaster opp, kjefter... Jeg føler meg så utilstrekkelig, Molls.
Jeg har gitt deg alt i livet mitt, også mitt og barnas hjerte.
FRA: MOLLY MARTENS TIL: JASON CORBETT
Jaså? Det tror du, ja.
Det er som at uansett hva, så synes du at jeg gjør noe galt.
Det later til å være faresignaler i forholdet.
Jeg får også meldinger fra folk i lokalmiljøet i Meadowlands.
Særlig denne, som kom på Facebook Messenger.
"Jason og Molly var på fest fredagen før han døde.
Hun gjorde narr av ham og kalte ham for tjukkas.
Han måtte ha tatt næring fra tvillingen, for han så ut som han hadde spist for to."
Jason dro tidlig fra festen og virket nedfor.
Han hadde pratet med meg om å dra tilbake til Irland,
for det gikk ikke bra med ekteskapet.
Han sendte en tekstmelding til en venn.
Noen ganger lengter jeg etter å komme meg vekk herfra.
Ungene er greie. Molls er fremdeles gæren.
Vil du fremdeles reise hjem?
Jeg håper det.
Har du pratet med Molly om det?
Iblant, men det ender katastrofalt.
Når man setter sammen puslespillbitene, så tror jeg at forholdet var slutt.
Han ville flytte hjem, og det kom til å skje snart.
Og Molly kunne ikke la Jason dra med barna, for da ville hun miste alt.
JULI 2017
TO ÅR ETTER JASONS DØD
En drapsgåte vekker oppsikt.
En tidligere modell og faren, en tidligere FBl-agent,
risikerer livstid for drapet på kvinnens ektemann.
RETTSSAKEN BEGYNNER
Jeg begikk ingen forbrytelse.
På ett tidspunkt i håndgemenget beskyttet jeg faren min.
Uten det ville han trolig ha dødd, og da ville jeg også ha blitt drept.
Jeg vet ikke om en far kan se noe verre
enn å se barnet sitt dø foran seg.
Jeg skulle redde livet hennes eller dø i forsøket, og jeg angrer ikke.
Toms førsteprioritet...
ALAN MARTIN AKTORS SLUTTPROSEDYRE
...er å beskytte Molly. Han vil redde Molly, så han må si at han drepte ham.
Men han holder Molly utenfor.
Påtalemyndigheten mener at Molly også er skyldig i drap.
Hun var sint fordi hun ikke fikk adoptere barna.
Situasjonen var slik at han kjøpte huset og tjente pengene. Hun satt fast.
Det fremstår som overlegg da Tom Martens slo med balltreet.
"Jeg hater ham!"
Slik føles overlegg.
Hvordan føltes overlegget da Molly brukte mursteinen?
Det føles som: "Jeg hater ham! Og jeg vil ha barna!"
Slik føles overlegg.
Vet dere hvordan overlegg ser ut?
Overlegg ser ut som bildene av hva de gjorde med hodeskallen.
Kona og svigerfaren til Jason Corbett fra Limerick
er dømt til 20-25 år i fengsel
etter å ha blitt funnet skyldig i forsettlig drap.
Jeg var fullstendig sjokkert.
Jeg hadde tro på systemet, og jeg trodde at sannheten var viktig.
Hvis jeg ikke hadde skreket den natten, hvis jeg...
Kanskje han bare hadde kvalt meg, og kanskje jeg ville ha klart meg.
Det var som om...
Pappa hadde tjent fedrelandet og vært en fantastisk far.
Nå var resten av livet hans slutt, og det var min skyld.
Vi var redde for at juryen ikke skulle finne de tiltalte skyldig,
men det gjorde de. Vi takker dem for det.
Vi kunne begynne å leges, og vi kunne gjenoppbygge livet vårt.
Livet byr på muligheter for oss igjen.
Det var første gang jeg følte meg fri. Og tom, men på en god måte.
Hvordan våger du å mislike det?
Sånn. Du taper fortsatt.
Jeg fant meg til rette i familien.
Gratulerer, kjære Sarah og bestefar
Dette er mamma og pappa, og dette er brødrene mine.
Vis hvordan man gjør det!
- Du beveger bare armen. - Vis det.
Sarah!
Jeg husker første gang Jack kalte meg "pappa".
Han gikk opp trappen og svarte: "Ok, pappa."
Og det var veldig...
Det ble følelsesladd for meg.
Den sammensatte familien vår ble liksom ordentlig sammensveiset.
Alt gikk bra. Men så tok det en stygg vending, og alt gikk galt igjen.
Vi vet hvordan Jason Corbett døde.
TOMS ADVOKAT
Nå skal vi si hvorfor.
Vi skal fortelle historien. Den ble ikke fortalt i den første rettssaken.
MOLLYS ADVOKAT
Men nå skal den fortelles.
Molly Corbetts familie kommer til meg og ber meg se på protokollene
for å overtale ankedomstolen i Nord-Carolina til å gi en ny rettssak.
Noe av det første jeg finner, er et intervju
som Molly ga på morgenen etter hendelsen.
Hvor mange ganger før i kveld har dere vært i håndgemeng?
- Jeg vet ikke. - For ofte til å holde tellingen?
Ofte.
Og det neste jeg ser, er at myndighetene intervjuet barna
allerede dagen derpå, med et besøk fra sosialtjenesten.
Begge beskrev faren sin som kontrollerende og voldelig.
HAN HAR SETT FAREN SLÅ MOREN
Og tre dager senere, på Dragonfly House, gjentok de de første forklaringene.
Han ble sinna på grunn av småting.
Det er blitt verre de siste to månedene.
Nå har han bannet og kjeftet mer, og blitt sintere.
Uten at noen visste det gikk Jason til legen sin to uker tidligere
og klaget over at han merket at han ble sint, helt uten grunn.
Nesten ordrett det som Jack sa.
Da tenker jeg: "Oi, kanskje dette har noe for seg."
- Nå kom jeg på et nøkkelord. - Fortell om det.
"Galakse" var mitt. Min søsters var "påfugl".
- Hvem ba dere finne på de nøkkelordene? - Bestemor.
Jeg kunne si "påfugl", og så legge på. Da kom hun hjem til oss.
- Fra Tennessee? - Ja.
Husker du når hun fant på dette?
Noen uker før pappa døde, skjedde den påfuglgreia.
- Hadde dere skrevet ned telefonnumrene? - Vi hadde et under en dukke.
Bestemoren Sharon Martens var bekymret på grunn av det som foregikk i huset,
så hun fikk barna til å lage kodeord.
Hun ga barna telefonnummeret hennes og holdt det skjult for Jason.
De visste hvordan han ville reagere.
Fortell om den betongklossen eller mursteinen som moren din brukte.
Vi hadde kjøpt blomster som vi skulle plante i hagen.
Vi skulle male den, sånn at den ble pen.
Den lå på mammas rom fordi det regnet før.
Har du en murstein på nattbordet?
Barna og jeg skulle male...
...male noen mursteiner og ha blomster rundt postkassen.
Det er ikke tilfeldig at alle bevisene og indisiene...
TOMS ADVOKAT
...bekreftet det som Tom og Molly fortalte politiet til å begynne med.
Det var sjokkerende at påtalemyndigheten
hadde overtalt dommeren til å utelukke alt som barna hadde sagt.
Hvordan kunne rettssaken bli rettferdig når juryen aldri fikk høre bevisene
som underbygde det som Molly sa at hendte den kvelden?
Et av påtalemyndighetens argumenter
var at barna nå trakk sine opprinnelige forklaringer.
Er det sant at faren din var voldelig, eller er det usant?
ASSISTERENDE STATSADVOKAT
Usant.
Jeg mener at dette er et grovt justismord.
MIKE MOLLYS ONKEL
Da jeg så intervjuet med Jack, så det veldig innøvd ut.
De ser ut til å være hjernevasket.
Jeg kjenner sannheten.
Jeg vet at de ikke sier sannheten.
Hva foregår i hodet på dem? Det aner jeg ikke.
Ett intervju ble utført av en ekspert i et sterilt miljø. Det andre ble ikke det.
Hun sa at det var slik pappa døde, og at vi skulle si... Nå forsvant du.
- Det går bra. Er du tilbake? - Jeg må tilkalle David.
Hvis dette intervjuet er så viktig,
hvorfor kan ikke Davidson County fly noen til Irland og gjennomføre det skikkelig?
- Hei. - Ok. Er det bedre?
Da går jeg vekk igjen. Fortsett.
Molly Corbett sitter i kvinnefengselet
med en dom på 20 til 25 år.
Jeg tror at hun er uskyldig.
31. JANUAR 2019
TRE ÅR ETTER JASONS DØD
God morgen. Velkommen til til Nord-Carolinas ankedomstol.
Jeg må overbevise de tre dommerne om at en urett ble begått.
Jeg ville snakke om avgjørelsen om å utelukke barnas forklaringer.
Rettssaken og kjennelsen var etter min vurdering åpenbart feil.
Jeg skaffet oss en seier i ankedomstolen.
Dommeren avga en kjennelse om at Jason Corbett var angriperen.
Men påtalemyndigheten anker kjennelsen til Nord-Carolinas høyesterett.
Så jeg begynner på nytt.
Barna var i stand til å vite sannheten om hvorvidt faren slet med sinnemestring.
Og deri ligger problemet med å ekskludere barnas forklaringer.
Nord-Carolinas høyesterett er hevet. Gud velsigne delstaten og domstolen.
Høyesterett avga en kjennelse, og vi vant.
Vi ble tilkjent fornyet rettergang. Og nå skal barnas forklaring bli hørt av juryen.
Drapsdommene mot Molly Corbett og Thomas Martens ble omstøtt etter anke.
Nord-Carolinas høyesterett godkjente ankedomstolens kjennelse,
som gir Tom og Molly fornyet rettergang.
Det hadde vært alvorlige problemer med rettssaken, og det skulle rettes opp.
Det var spennende. Jeg skulle hjem.
I kveld er Molly Corbett og hennes far, Tom Martens, løslatt mot kausjon.
- Hvordan er det å være ute? - Jeg er glad for å være hos familien.
Far og datter forlot fengselet i Davidson County med en times mellomrom.
MOLLY CORBETT OG TOM MARTENS LØSLATES
For første gang på tre og et halvt år
gikk Molly ut av fengselet.
Det er urettferdig
at de
får gå fritt ute.
Jeg får ikke konsentrert meg.
Og datoen for rettssaken er ikke fastsatt.
Det er ikke...
Det er ikke mulig å si: "På dette tidspunktet tar det slutt."
Jeg må bare sitte her
og la livet renne bort igjen på grunn av dem.
Det er vondt å se menneskene som tok så mye fra oss, og som tok pappas liv,
at de kan vandre fritt og omfavne fedrene og mødrene sine,
når vi må gå til en gressplen med en gravstein for å treffe pappa.
Nå må vi forberede oss på en fornyet rettergang med en ny jury.
Alle bevisene skal presenteres, og hele historien skal fortelles.
Vold i hjemmet skulle komme for dagen.
Volden mot meg, som jeg ble utsatt for, skulle avdekkes.
Jeg tror at vi fremstod som en perfekt familie.
Men måten Jason behandlet meg på var ikke bra.
Hver eneste dag var det et slags avhør
om hva jeg gjorde, hvem jeg pratet med og hva jeg hadde på meg.
Hvis jeg gjorde om på frisyren min, fikk jeg høre:
"Hvorfor hadde du den frisyren? Ville du snakke med noen?"
Alt var liksom farlig.
Noen ganger skummet han av raseri
fordi jeg ikke adlød ham eller hadde vært et sted jeg ikke skulle ha vært.
Og noen ganger førte det
til en voldelig situasjon.
Molly ble en skygge av sitt tidligere jeg.
Hun var ikke like lykkelig. Hun var ikke like selvsikker.
Hun oppførte seg nedtrykt.
Jeg innså ikke omfanget av eller alvoret i volden i hjemmet, slik jeg gjør nå.
Å nekte meg å adoptere barna var en måte å kontrollere meg på. Jeg innså ikke det.
Han sa: "Hva har det å si? Det er bare papirer."
Han visste at skilsmisse og foreldrerett
var en mulighet hvis jeg adopterte barna.
Så han ville unngå at det hendte.
Hvis jeg hadde dratt på det tidspunktet,
var ikke barna gamle nok til å bestemme selv, og jeg ville nok ha mistet dem.
Jeg ville ikke miste dem, og det visste han. At jeg aldri kunne forlate barna.
En venn i nabolaget var familieadvokat.
Hun anbefalte meg å føre dagbok, ikke bare om mishandlingen,
men også om det å være mor.
Slik at om det skulle bli skilsmisse når barna var eldre,
så ville det finnes dokumentasjon om at jeg var moren deres.
Og hun anbefalte meg å gjøre opptak.
Jeg prøvde å snakke med Jack.
17. FEBRUAR 2015 OPPTAK GJORT AV MOLLY
Få prate med barna mine. Du er sammen med dem hele tiden.
- Jeg er lei for det. - Det burde du være.
Det var små opptaksapparater som var stemmeaktivert,
og jeg la dem rundt i huset.
Under salongbordet.
Under kjøkkenbenken.
Et av dem på nattbordet.
Planen var å styre situasjonen til de var gamle nok til å bestemme selv i retten.
Og noen ganger tenkte jeg
at jeg kom til å dø før det skjedde.
Men ikke på noe tidspunkt trodde jeg at Jason kunne dø før det skjedde.
DR. SCOTT HAMPTON EKSPERTVITNE - VOLD I HJEMMET
Doug Kingsbery ringer meg
og sier at han har en sak som jeg kanskje kan bistå med.
Vi har en vellykket forretningsmann. Han kommer overens med alle.
Han viser ingen tegn på sinne.
Men overgripere kan fremstå på én måte offentlig, men helt annerledes privat.
Doug sendte meg et lydopptak av familien under middagen.
Får jeg spise middag med barna? Du ignorerte det og ga dem mat likevel.
For ti minutter siden spurte jeg om jeg skulle lage suppe til deg. Du sa nei.
Jeg trodde vi skulle spise familiemiddag. Du ignorerte det, for du hadde ikke lyst.
Jeg sa: "Jeg lager suppe til barna. Har du lyst på?
- Du ignorerte det jeg ba om. - Jeg har ikke ignorert noe.
Du ga blaffen i det jeg ba om.
Et av overgripernes kjennetegn er å ikle seg offerrollen.
Selv om Molly prøver å blidgjøre ham og si at hun tilbød ham å gjøre noe,
så vil han ikke være fornøyd. Han ønsker et problem å klage på.
Jeg ville spise middag med familien min. Men du bestemte...
Jack, gå opp på rommet ditt.
Nei, kom ned hit. Ikke gå opp på rommet. Ikke be ham om...
- Jeg må på do. - Du kan bli der.
Vis respekt. Jeg ville ha middag med familien. Du sa at du ga barna mat.
Jeg sa nei fordi du ignorerte meg da jeg spurte om middag.
Spis opp maten.
Ikke send dem ut når jeg snakker. Det har du ikke rett til.
"Det har du ikke rett til."
Nei, hun er jo ikke adoptivmoren deres.
Ifølge Jason er dette mer ammunisjon for å la Molly vite hvor hun står.
- Jeg kan jo lage pannekaker. - Jeg vil ikke ha noe av deg.
Du prøver å skape et skille mellom meg og barna mine.
Nei.
Da skal jeg også gjøre det. Men jeg kommer til å klare det.
Det er en klar trussel fra Jason.
"Om du prøver å ta barna fra meg, tar jeg dem fra deg."
- Jeg burde slippe å gjenta dette. - Ta frem det vi trenger til pannekaker.
Nå gjør du det igjen! Du prater om noe annet!
- Ikke slå stolen i gulvet! - Ikke krangle!
- Gå og legg deg. Kom deg i senga. Gå. - Hun ble bare redd, J.
- Legg deg. - Det gjorde hun, pappa.
Gå og legg deg.
Hvis en jury hører dette beviset om mishandling i hjemmet,
vil de finne Tom og Molly uskyldige.
Bare fordi Molly fortalte en annen historie for fem år siden,
betyr det at hun ikke ble mishandlet av Jason?
Datteren min er ingen løgner. Jeg er ingen løgner.
Hvis dere tror det, kan dere prøve dere. Bevis det.
Vi fikk vite at Molly hadde gjort hemmelige opptak av Jason.
Molly var den eneste som visste at opptakene ble gjort,
noe som skaper et scenario der hun kontrollerer historien.
Molly forberedte seg på skilsmisse og barnefordelingssak.
Jeg kan gjøre det du prøver på.
- Jeg prøver ikke å gjøre noe, J. - Jo.
Hun prøver åpenbart å gjøre noe.
Den som gjør hemmelige opptak i et personlig forhold,
kan manipulere konteksten og sette Jason i et dårlig lys.
I de siste månedene før faren min ble drept,
var stemningen annerledes i huset. Det var ikke så mange felles aktiviteter.
Jeg begynte å legge merke til det
da jeg fant opptaksapparatet i pappas bil og viste ham det.
Han ble helt sjokkert.
Han sa: "Hva tenker dere om å flytte tilbake til Irland?"
Sarah sa: "Uten mamma?" Pappa svarte: "Ja."
Det ville ikke Molly like.
Hun visste at han kunne ta oss med uten at hun kunne gjøre noe.
Det fremgår av alt vi har lært om Molly
at tingene tilspisset seg når det gjaldt ekteskapet
og særlig omsorgen for barna.
Vi ser tilbake på Toms forklaring fra drapsnatten
og årsaken til at Tom og Sharon var på besøk.
Vi er sosiale mennesker. Og vi hadde ingen andre planer denne helgen.
Lørdag morgen bestemte vi oss for å besøke Molly.
Fire timers kjøretur, og det var en fin dag.
Men vi fant ut fra folk i Tennessee, der Tom og Sharon bor,
at Tom og Sharon hadde planer den kvelden med sjefen hans,
som de avlyste i siste liten.
Vi tror ikke at Tom kom til Nord-Carolina for å slå Jason i hjel med et balltre.
Teorien vår er at Molly hadde planlagt en eksplosiv hendelse.
Hvis Molly kunne få Jason til å gå av skaftet
mens foreldrene hennes var der som vitner,
så kunne hun søke om besøksforbud og få ham fjernet fra huset.
Deretter kunne hun søke om å få omsorgen for barna og ta dem fra ham.
Men da planen slo feil og det utartet til vold,
så sluttet hun å bry seg om om han levde eller døde.
SYV ÅR ETTER JASONS DØD
Nå snakker alle om Tom og Molly Martens.
Denne saken har skapt splittelse mellom USA og Irland i lang tid.
Nå er situasjonen at de forventes å be om fornyet rettergang
med de samme tiltalepunktene i 2022.
Hvor vanskelig er det å høre alt som er blitt sagt om din døde bror
for å fremstille det som fortjent?
Det er en av årsakene til at jeg skrev boken, for vi kunne ikke forsvare Jason.
Jeg har kjempet for rettferdighet for Jason i syv år.
Nå venter en fornyet rettergang, og jeg forventer at forsvarerne ringer meg.
De vil trolig hevde at jeg hjernevasket Jack og Sarah,
noe som er helt usant.
Å si hva et barn skal si, eller be barnet om å lyve, strider mot den jeg er.
Det skjer aldri.
Jeg pakker og gjør meg klar, for vi drar i morgen tidlig
til det forberedende rettsmøtet.
Det blir første gang vi treffer familien Martens siden 2015.
Så det blir vanskelig.
Den fornyede rettergangen skyldes i stor grad Dragonfly-intervjuet mitt,
der jeg sa at pappa slo Molly.
Det hadde jeg i bakhodet.
Vi håper på en rettssak snarest mulig. De folkene har vært løslatt i over et år.
Nå synes jeg at det er på tide å avslutte og la rettferdigheten skje fyllest.
Jeg vil støtte faren min og familien min.
Familien til Jason Corbett, iren som ble slått i hjel i 2015...
INNLEDENDE RETTSMØTE
...håper at en dato for rettergangen mot Molly og Tom Martens'
blir bestemt i dagens rettsmøte.
De gikk inn i rettssalen, og jeg så Molly og Tom.
De så ned og ville ikke se på meg.
Jeg tenkte: "Jeg er ikke redd lenger."
Det er ikke jeg som burde være redd. Jeg gjorde ikke noe galt.
Jeg løy, det er sant.
Men jeg var åtte år.
Og jeg tror at rettferdigheten skal seire for pappa.
Siste nytt: Personene som drepte iren Jason Corbett får fornyet rettergang,
tiltalt for drap neste sommer.
Familien håpte på fornyet rettergang før jul. Dessverre blir det ikke slik.
Nå handler det bare om å vente.
Det er stressende å ha dette hengende over oss.
Men hvis jeg får vitne, noe jeg håper,
så er jeg sikker på at jeg kan beskrive hva som egentlig hendte.
Forklare folk og juryen hvordan Molly egentlig var, og fortelle sannheten.
Jeg har ventet lenge på å fortelle alt, og...
Før hadde jeg ikke ord til å forklare hva som hendte med meg, broren min og pappa.
Sett utenfra virket det som om alt var lykkelig og fint i huset.
Men inne hos oss var det mørkt og dystert.
Forholdet mitt til Molly ble stadig verre da vi flyttet til USA.
Jeg og Sarah hadde bilder av vår biologiske mor på rommene våre.
Hun tok bildet fra meg og gjemte det.
Jeg tror at Molly ønsket å være vår eneste mor, at det ikke skulle finnes noen andre.
Sarah hadde et mye tettere forhold til Molly enn jeg.
De gjorde alt sammen.
Hun var liksom gullungen.
Jeg sto nærmere pappa.
Jeg husker da pappa dro på jobbreise og jeg sa: "Ha det. Glad i deg."
Hun jaget meg opp på rommet mitt.
Hun raserte rommet, rev ut klærne mine, snudde senga på hodet, veltet kommoden.
Jeg satt i bilen med Molly og spurte:
"Får jeg spille teeball? Pappa er trener, så han kan kjøre meg."
Molly sa: "Er du ikke glad i meg? Bryr du ikke om meg?
Vil du ikke være hos meg? Hvorfor vil du være sammen med faren din?"
Jeg ble så lei meg, for jeg trodde at jeg såret henne.
Jeg kunne ikke fortelle pappa om det som hendte.
Det ble vrient å skille mellom rett og galt,
for det var én person som hvisket meg i øret hele tiden.
Jeg strevde hele tiden for å gjøre henne glad i meg.
Jeg gjorde alt, bare for å få hennes oppmerksomhet. Og jeg var glad i henne.
Jeg og Jack var glade i henne.
Men jeg tror at hun fikk meg og Jack til å kjempe om hennes kjærlighet.
Hvis det hadde blitt en barnefordelingssak ved 13-årsalderen,
så ville jeg ha valgt pappa uten å nøle.
Men Sarah ville ha valgt Molly.
Molly tok Sarah fra pappa hele tiden.
Hun fikk aldri...
Hun fikk aldri forholdet til ham som hun ønsket.
Det er Mollys skyld. Jeg mener at det er Mollys skyld.
MEADOWLANDS NORD-CAROLINA
Mens vi forbereder den fornyede rettergangen
finner jeg ut at Molly har noen få nære venner
som hadde hørt at Jason, i raserianfall,
truet henne,
eller som bevitnet Jasons kontrollerende oppførsel,
noen som underbygde det som Molly beskrev.
En av kvinnene sier:
"Molly fortalte at Jason tok kvelertak på henne på soverommet en gang."
Og hun sa: "Molly fryktet
at Jason hadde kvalt sin første kone,
og var bekymret for at det samme kunne skje med henne."
Da stusset jeg virkelig.
Det har vært der hele tiden, siden det første intervjuet med politiet.
Hans første kone døde under mystiske omstendigheter.
Det ble sagt at hun fikk et astmaanfall.
Dette var ikke nytt. Tom var bekymret fra da han pratet med Mikey Fitzpatrick.
INTERVJU MED TOM 20 DAGER ETTER JASONS DØD
Besteforeldrene på morssiden kom på besøk. De var hjemme hos oss.
Jeg hadde en samtale med faren til den avdøde første kona.
Han heter Mikey Fitzpatrick.
Han er ikke en velutdannet mann. Han er vanskelig å forstå.
Snakker med kraftig irsk aksent. Jeg spurte om hva han syntes om Jason.
Han sa: "Jeg tror at han drepte datteren min." Det var sjokkerende.
Jeg visste ikke om han bare var en bitter mann
som trengte noen å klandre for sin datters død,
eller om han hadde grunnlag for å si dette.
Han var helt alvorlig.
Han tullet ikke.
Ingen gjorde ytterligere undersøkelser rundt Mags' død
og omstendighetene rundt dødsfallet.
Alle godtok obduksjonsfunnene,
helt til Doug begynte å grave videre.
Jeg skaffet en kopi av den offisielle obduksjonsrapporten
til Jasons første kone.
DØDEN SKYLDTES TROLIG AKUTT HJERTE- OG LUNGESVIKT
ETTER SPASMER I BRONKIENE HOS EN ASTMATIKER.
Jeg lar en medisinsk ekspert ta en titt.
Han sier: "Jasons første kone døde ikke av astmaanfall.
Jeg mener at bevisene tyder på at hun døde av skader fra struping."
Vi fikk vite at Mags' søster var til stede den kvelden.
Og hun sa: "Mags sa hele tiden at hun kom til å dø."
Sånn er det for ofre for struping som overlever hendelsen,
men dør av skadene i løpet av en time.
Men ifølge Mags Corbetts obduksjonsrapport
var det ingen synlige merker utenpå halsen.
DET VAR INGEN TEGN PÅ YTRE SKADER
Eksperten sier: "Man dør ikke av skader utenpå halsen.
Man dør av de usynlige skadene inni halsen."
Dette er viktig.
Påtalemyndigheten hevder at Molly ikke kunne ha blitt kvalt den kvelden,
siden hun ikke hadde skader på halsen.
Og han sier: "Se på bildet av Molly Corbett
som ble tatt tidlig om morgenen utenfor huset av politiet."
"Ser du den rette streken på venstre side av Mollys hals, under øret?"
Jeg hadde ikke lagt merke til det før.
"Det er et sår etter en negl."
Det inntreffer ved struping,
når enten angriperens negler graver inn i siden av halsen,
eller noen ganger når offeret prøver å presse unna hånden.
Og han sier til meg:
"Har du undersøkt pyjamasen hun hadde på seg den kvelden?"
"Nei. Hva leter jeg etter?"
"Hvis offeret mister bevisstheten, mister de kontroll over blæren.
Jeg er brennsikker på at du finner en urinflekk i skrevet på pyjamasen hennes."
Og der er den.
Jeg tror at den eneste grunnen til at kone nummer to ikke ble offer nummer to,
var at hennes 65 år gamle far grep inn og forhindret det.
Påtalemyndigheten og forsvarerne har flere ekspertvitner.
Alle ekspertene som så på Mags' obduksjon, var enige om at hun ikke døde av astma.
Men ekspertene våre sa at man ikke derfor kan utlede
at Jason eller noen andre hadde drept henne.
Det er en lettsindig slutning som ikke underbygges av bevisene.
Det finnes en lang liste med mulige helseproblemer
som ville ha sett ut som et astmaanfall hos en astmatiker.
Men påstandene om at Jason må ha kvalt henne,
er ikke et vitnesbyrd som vi vil la en jury høre.
Hvis en jury hører det, kan de slutte å lytte.
SARAH 17 ÅR GAMMEL
Jack og Sarah er helt sikre på at deres vitneutsagn vil fikse alt.
JACK 19 ÅR GAMMEL
Men om de gir en perfekt vitneforklaring
og gjør sin del av arbeidet og mer til,
så kan det fremdeles skjære seg.
Så vi er villige til å vurdere forhandlinger om redusert straff.
23. OKTOBER 2023
8 ÅR ETTER JASONS DØD
Molly Corbett og Thomas Martens møtte i retten i Davidson County
for å be om en tiltale med lavere strafferamme.
Molly Corbett motsatte seg ikke tiltalen for forsettlig drap.
og Thomas Martens erklærte seg skyldig i forsettlig drap.
De hevder også at hans eksemplariske FBI-karriere bør føre til en mildere dom.
Jeg var ikke interessert i å inngå en avtale. Jeg var klar for rettssaken.
Jeg ville la sannheten seire, og var klar for å kjempe.
Men muligheten for å tape rettssaken,
slik at faren min havnet i fengsel for resten av livet...
Jeg orket ikke det ansvaret.
Aktoratet og forsvarerne skal gå gjennom alle bevisene
i den velkjente saken og presentere dem for dommeren.
Så avgjør han hvor lang fengselsstraff de får.
Hele verden ble snudd på hodet igjen.
Det har skjedd utallige ganger de siste åtte årene.
Etter straffutmålingen kan de slippe unna med fengselsstraffen de har sonet hittil.
Det er så urettferdig.
Verken pappa eller jeg fortjener dette. Det er ikke riktig eller rettferdig.
Retten har hørt vitneforklaringer fra Molly Martens Corbetts venner og naboer,
som sa de kjente til krangling, vold og kontrollerende atferd i ekteskapet.
Det ble reist spørsmål om dødsårsaken til hans forrige kone, Margaret Corbett.
Forsvaret hentet inn patologer som sa at hun kan ha blitt drept.
Det er som om pappa står for retten, og at fokuset er på pappa som menneske.
Mollys advokater sier at det er en fellesnevner
i dødsfallene til min biologiske mor og min far.
Moren min ga meg mat, for jeg våknet og gråt den natten hun døde.
Og den natten da pappa døde, våknet jeg og gikk ned.
Hvordan kan man si at jeg er årsaken til at begge foreldrene mine er døde?
Det var da jeg skjønte
at dette bare er nok en sak for forsvarerne.
De kjenner ikke pappa, og det har de ikke lyst til.
Selv om det kanskje var vondt for dem å høre
at Mags ikke døde av astmaanfall, som er historien de er blitt fortalt hele livet...
...så håpte jeg vel at det skulle føre til at hjernevaskingen skulle svikte.
Men...
...de tror fremdeles at det var det hun gjorde, og kanskje de trenger å tro det.
Jeg er sint, for jeg vet at pappa ikke drepte mamma.
CATHERINE MAGS' SØSTER
Tante Catherine var i huset den kvelden.
MARIAN MAGS' MOR
Jeg skulle ønske at jeg var blitt bedt om å vitne,
for jeg er den eneste som var til stede den kvelden Mags døde.
Rett etter klokka to på natten så banket det på soveromsdøra, og det var Jason.
Han sa: "Mags er ikke frisk. Hun har et alvorlig astmaanfall."
Mags er på kjøkkenet og holder seg for brystet.
Hun hadde inhalatoren i hånden.
Jeg så på mens Jason prøvde alt for å redde henne.
Tom Martens sa at han og Mike hadde en samtale
om at Mags dødsfall var Jasons skyld.
Da vi hørte dette, ble hele familien rasende, særlig faren min.
Han sa: "Noe slikt har aldri skjedd."
"Hvorfor skulle jeg noensinne tro at Jason hadde drept datteren min?"
De hadde et vakkert forhold. De elsket hverandre.
Og Michael var glad i Jason. Han var som en sønn for oss.
Vi besluttet at Michael skulle komme med en uttalelse til advokaten.
Faren min døde av kreft, så vi snakker på pappas vegne.
"Uttalelse fra Michael Fitzpatrick."
"Jeg ønsker å uttale offisielt at jeg bare traff Thomas Martens én gang.
Jeg kan også kategorisk erklære at vi aldri diskuterte min datter Margaret.
Jeg sa heller ikke til Thomas Martens at Jason hadde drept min datter.
Slike uttalelser fra Thomas Martens er fullstendig usanne."
8. NOVEMBER 2023
Dommeren skal høre sluttprosedyrer fra både aktoratet og forsvaret,
som kan føre til en avgjørelse om straffutmåling.
Det siste som skjer før dommeren utmåler straff,
er uttalelser fra Jasons familiemedlemmer.
Jack og Sarah er de viktigste av de som skal snakke.
Jeg har skrevet dette, ikke bare for pappa, men også for meg selv.
Jeg er 19 år gammel. Jeg har ikke hatt mulighet til å si noe på lenge,
og jeg har måttet lytte til løgner de siste åtte årene.
Nå har jeg sjansen til å si sannheten.
Jeg er gammel nok, og jeg er modig nok nå.
Hittil har andre fortalt min historie, og det er viktig for meg å fortelle den selv.
- Jeg skal høre på "Chicken Fried". - Ja. Skal vi sette den på?
- Setter vi den på? - Ja.
Vi spilte den bestandig sammen.
Det var som om han satt hos meg.
Vi er på vårt sterkeste når vi står sammen.
- Ja. - Skjønner dere?
- Vi skal gjøre dette sammen. - Ja.
- Du får det siste ordet. - Alt ordner seg.
Ikke mer gråt. Nå skal man være sint. Hold hodet hevet og skuldrene bakover.
Faen ta de folkene. De betyr ingenting.
- Kom igjen, Sarah. Hva skal vi gjøre? - Nå setter vi i gang!
Ok.
Som liten ba jeg til Gud om å våkne og finne ut at alt var et mareritt.
OFRENES UTTALELSER
Jeg opplevde barndommen, ungdomsårene og det tidlige voksenlivet uten faren min.
Ærede dommer, ikke bli lurt av Molly Martens' elskverdige maske.
Hun brøt meg ned systematisk og fôret meg med usannheter.
Jeg skal være tydelig: Jeg har aldri sett faren min slå Molly Martens.
Hvem er offeret her? Familien Martens gjorde det så mye vondere for meg
ved å prøve å fremstille faren min som ond.
Det Molly og Tom Martens tok fra meg, får jeg aldri tilbake.
Jeg har sett min fars blodige håndavtrykk på soveromsdøra.
Hans død var ikke frivillig.
Han valgte ikke å forlate oss. Han ble tatt fra oss.
Han var offeret.
Heldigvis valgte pappa to flotte foreldre til å veilede meg.
Det var ikke lett, men de gjorde det mye lettere.
Det var først da jeg dro for å bo hos Tracey og David i Irland
at jeg forstod hva familie innebærer.
Molly Corbett og Thomas Martens skal i fengsel igjen for drap på Jason Corbett.
Dommeren idømte dem 51-74 måneder...
...og når man regner med tiden de allerede har sonet for forsettlig drap,
så blir det bare 7-8 måneder.
Dommeren sa at det var vanskelig å finne sannheten i denne saken,
men at barna ikke hadde skyld i noe. Det var Jack og Sarah.
Jeg tror at Molly gjorde sitt beste med å oppfostre barna.
Det var svært vondt for henne å høre dem si
at hun hadde skadet dem på et vis, noe jeg ikke tror er sant.
Jeg har verken psykisk eller fysisk mishandlet barna mine.
Barna er blitt brukt som ondskapens redskaper.
De er brukt som våpen mot meg, og...
De ville såre meg, og det gjorde de.
Om barna kjenner sannheten? Jeg vet ikke. Hvordan husker de tiden på stranden?
Hvordan husker de Molly som skolemor? Hvordan husker de maten hun lagde?
Hvordan husker de bursdagsfestene?
Hvordan husker de at hun lærte dem å svømme? Hvordan husker de det?
Hvordan kan man huske det
og hate Molly?
I dag går Molly Corbett og Thomas Martens ut av fengsel som frie mennesker.
Jeg får ikke lov til å prøve å kontakte barna. Det har retten bestemt.
Når det gjelder hvorvidt jeg anser meg selv som deres mor,
så vil det gjøre utrolig vondt for dem. De hater nok personen som de tror jeg er.
De synes at jeg er en ond overgriper, og at faren deres var fantastisk.
Jeg er ikke moren deres nå.
Kommer jeg alltid til å mene at jeg var moren deres?
Ja, det var jeg. Jeg var moren deres.
Jeg var mor til den Jack og Sarah som fantes i et annet liv.
- Sarah, hvor gammel er du? - To.
- To og et halvt. - Ja.
Hvor gammel er du?
- Fire og et halvt. - Sikker?
Det er sant at jeg var glad i Molly. Men det gjør henne ikke til en god mor.
- Si: "Ha det, kamera." - Ha det, kamera.
Jeg har ingen følelser for henne lenger. Jeg hater henne ikke.
Jeg vil ikke gi henne noen makt over meg lenger.
Takk.
Jeg forstår at mange kan si:
"Han var sammen med farens familie og venner i åtte år.
Derfor sier han dette."
Men jeg måtte hele tiden bestemme selv og danne meg mine egne meninger.
Pappa var helten min. En jeg så opp til. Han var bestevennen min.
For en vakker gutt.
JASONS STEMME
Jack, gi pappa en suss.
Flink gutt. Enda ett.
- Hva gjør du, pappa? - Henter Sarah og mamma.
De kommer hjem til Jack.
Hei, kompis! Gi pappa en suss.
- Savnet du pappa? - Hei!
- Se hva pappa har kjøpt. - Har pappa kjøpt gaver?
Pappa var et fantastisk menneske. Han var en god far.
- Min største støttespiller. - Heia, Sarah!
Pappa og mamma ville ikke ha ønsket at jeg skulle være lei meg.
Så man må bare stå på videre og gjøre dem stolte,
og leve livet som de ønsket for oss.
Pappa elsket meg og Jack.
Vi betydde alt for ham.
Jeg er stolt av å si at jeg er Jason Corbetts datter.
Tekst: Tore Fossheim