Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Всеки има право на справедлив съдебен процес
и на адекватна защита, независимо от обстоятелствата.
А какви според вас са обстоятелствата около вашия клиент?
Не според мен. Според закона.
Обстоятелствата са съвкупността от фактори
в момента на престъплението.
Ясно. Питам конкретно за вашия случай.
Ако исках определение, щях да отворя речника
и нямаше да ви каним, г-н Табадо.
Бихте ли отговорили на въпроса? - Конкретно в моя случай...
Не мога да отговоря, защото се намираме
на доста деликатен етап от делото.
Не мога да изпреварвам събитията.
Въпросът ми е много по-прост. Не увъртайте.
Въпросът е далеч по-елементарен.
Според вас обстоятелствата смекчават ли вината
при подобни прояви?
Да, според мен е така. - Ако например
някой е бил бит като малък,
това оправдава ли живота му като сериен изнасилвач?
Възможно е. Трябва да се да се проучи.
Както ви казах... - "Възможно е"?
Никога не сте се поставяли на мястото на жертвите.
Дори не сте се опитвали. Иначе нямаше да говорите така.
Сега вече знаете какъв съм. Познавате живота ми, така ли?
Не. Избягвате въпроса.
Дъщеря й е в болницата, а тая чете морал!
Не й обръщай внимание, Лина. Напипала си слабото им място.
Тази жена е пълно менте.
Чете морал, а от две седмици не е виждала дъщеря си...
В ЛИЦЕТО
Извинявайте за хаоса, но вчера се прибрах много късно от работа
и не ми остана време да подредя.
Това е стаята.
Много е светла, защото гледа на юг.
Слънцето огрява през целия ден. Прави цяла обиколка.
Матракът е нов.
Тези 400 евро подлежат ли на коментар?
Не. Съжалявам. Освен това трябва да се добавят и сметките.
Ясно. Честно казано, се надявах на нещо по-евтино.
Ясно.
Хайде, Хесус. Гледай напред. Така.
Топката те предизвиква. Събери си краката.
Ходилата и раменете - на една линия. - Как? Така ли?
Сватбата е повод за радост. - Сватбата е глоба, ако ме питаш.
Този месец имам три сватби. По 200 кинта на сватба.
Включи влака и хотела. Направи си сметката.
Е, аз имам една. Но е в Маракай.
Това къде е? - В Колумбия.
Венецуела. - Не. Тази е тук.
Скромничка. Граждански брак.
Супер. По-добре, отколкото на 500 км в твоето село,
в някакъв параклис от 12 век... И цялата разправия.
Правим го заради младите, ако зависи от мен...
Подписваш, и толкова.
Костюм имаш ли?
Да. Днес съм на последна проба. Дори елек ще нося.
Дъщеря й, Марина Очоа, все още е в болницата.
Тази сутрин нашата колежка отиде да я посети.
Според информация от болницата
Лина и съпругът й са разговаряли доста разгорещено
пред медицинския екип и някои от пациентите.
Ще ни кажете ли нещо? - Искате ли да коментирате нещо?
Как си? - Ще се върнеш ли утре?
Аз я избрах. Шрифтът и всичко останало.
Семейството на Веро има различна. Скучна, в бежов цвят.
Слушай, Емилио. Мисля, че няма да мога да дойда.
Стига де, Педро. Как няма да дойдеш на сватбата ми?
Заради Сара и малката ли?
Аз вече не съм част от вашето семейство.
Нито от семейството на Веро. - Те знаят, че си поканен.
Нямам място там.
Не знам защо си го причиняваш.
Разбирам, че не искаш да виждаш сестра ми.
Но другото не го разбирам. Да не искаш да видиш дъщеря си...
Не че не искам да я виждам. - Така изглежда.
Не е това. - А това, което казва сестра ми?
Онзиден са те видели в супермаркета. Дори не си се приближил.
Твоята улица още ли е затворена? - Да. Остави ме тук.
До утре.
Да?
Звъннах преди малко. Идвам за стаята.
Може ли да вляза?
Не хапе. Марш навън, Оки.
Хайде, върви.
Не хапе.
Искам първо да огледам къщата.
Това беше стаята на майка ми. Почина миналата година.
Падаш си по кораби?
Колекционирам ги. Е, баща ми ги колекционираше.
Как се казваш? Как е истинското ти име?
Педро.
Тук ли прекарваш по цял ден
и бълваш цялата помия, която носиш в себе си?
Не съм само аз, има и други. - Знам,
но не всички са толкова глупави,
че да пуснат в профила си, че дават стая под наем.
Нищо ли няма да кажеш? В интернет изглеждаш по-приказлив.
Кажи ми го. Това, което ми написа. Но сега. В очите.
Мога само да ви кажа, че съжалявам.
Това, че съжаляваш, изобщо не ме интересува.
Няма да си тръгна, докато не ми го кажеш.
Седни.
Хайде.
Кажи ми го, и приключваме.
Ще си тръгна. Искам само това.
Не мога. Не помня какво написах.
Не ми се вярва. - Наистина не помня.
Мога да изтрия коментара.
Повече няма да ви безпокоя, обещавам ви.
Алхе68. Това си ти, нали, Педро?
Аз не мисля така. Наистина не го мисля.
Не знам защо го написах. Беше глупаво.
Глупаво?
Имаш безочието да твърдиш, че това е глупост?
Може би за хора като теб всичко това е нормално.
Вие не ме познавате.
А ти да не би да ме познаваш? Какво знаеш за мен?
Че водя предаване по телевизията? Това ли знаеш?
Знам още неща.
Знам повече за вас, отколкото вие за мен.
Така ли? - Знам това, което знаят хората.
И затова си позволяваш да ме съдиш? Да ме обиждаш и заплашваш?
Какво работиш?
Поддържам едно игрище за голф.
А жена ти? Женен ли си?
Разведен съм. - Имаш ли деца?
Имам дъщеря. Но защо ме разпитвате?
Защото си прав.
Ти знаеш много неща за мен, а аз не знам нищо за теб.
Ако не напиша нещо по-остро, никой не ме чете.
За кого говориш?
За хората в интернет.
Хайде, кажи го, и си тръгвам.
Но защо? - Какво ти пука?
Това си е моя работа.
Просто го кажи. Мога да те съдя.
Знаеш, че разполагам с най-добрите адвокати. Кажи го.
"Така ти се пада. Дано да..."
Не мога, моля ви. - Кажи го.
Моля ви. - Продължавай.
"Така ти се пада.
Дано и ти да се самоубиеш, кучко мръсна.
Ако искаш, мога да ти помогна."
Би ли го направил?
Кое? - Би ли ми помогнал?
Така ти се пада. Дано и ти да се самоубиеш.
Редактиране на публикацията. Изтриване на публикацията.
Да изтрия ли съобщението? Да.
Оки!
Не бива да шофирате в това състояние. Ще ви закарам.
Ако ми дадете номера на някой близък, мога да се обадя,
за да дойде да ви вземе.
Няма нужда. Добре съм.
Може ли да си взема един душ?
Да.
Ето ви кърпа. Има също душгел и шампоан.
Само дето е против пърхот. - Добре.
Лина? Сто пъти ти звънях. Обадих се у дома
и Нати ми каза, че те няма.
Ела и...
Оставих ти кърпата в коша.
Добре. По-добре ли сте?
Да.
Има нашествие от папагали. Избиват ги.
Трябва да тръгвам за работа. Доста съм закъснял.
В къщата на нашите имаше една мебел, подобна на тази.
Бих казала същата.
Има и други неща, които ми напомнят за дома на родителите ми.
Колко искаш за стаята?
400 евро. Защо?
Добре. Ще я наема. Ще ти платя сега, ако искаш.
Вижте, наистина не разбирам какво точно искате.
Ако е заради коментара ми, вече го изтрих.
Честно. Може да проверите.
Това вече не ме интересува. Стаята е свободна, нали?
Да, но... - Значи се разбрахме. Наемам я.
Ще ти преведа парите още сега.
Вижте, въпросът е, че...
Ако не искате да се прибирате, защо не отидете на хотел?
Давам ти 2000 евро.
Надали имаш много кандидати, които ще ти дадат толкова.
Въпросът не е в парите.
Просто не е нормално. - Кое не е нормално?
Нищо. Това, което правите, не е нормално.
Нямате работа тук.
А къде трябва да бъда според теб?
У дома, при семейството си.
Бях написал, че ще ви помогна, но не беше сериозно.
Спокойно, не е заради това.
Трябва ми място, където да отседна за няколко дни.
Преведох ти парите.
Днес или утре сумата ще бъде в сметката ти.
Да ви помогна ли за... - Не. Ще се оправя, благодаря.
Кучето понякога отваря вратата с лапи.
Затваряйте я по-здраво.
Оки!
Съпругът на Лина Галего - Алберто Очоа,
преди малко пристигна в болницата, където е дъщеря им Марина.
Алберто отказа да направи изявление,
но ни помоли за уважение към детето.
Не пожела да коментира състоянието на жена си Лина Галего.
Карл Пети, внук на Католическите крале,
едва 16-годишен ще се превърне
в най-могъщия монарх на християнския свят.
Може да вземете каквото пожелаете.
Това е в шкафа от сто години. На ваше място не бих го пил.
Късно е вече. Това дъщеря ти ли е?
Предпочитам да не го правите.
Какво? - Да ми ровите в нещата.
Паякът вдигна колата ви. Беше паркирана неправилно.
Не ми говори на "вие". Аз не ти говоря така.
Къде е жена ми? - Къде изчезна това нищожество?
Сигурно е на море. - Отвлекли са я извънземните.
Най-накрая зацепи, че на никого не му пука за мнението й.
Оки!
Мъжът ви е тук.
Кой е този тип?
Един почитател.
Как ме намери?
В телефона ми излезе съобщение от "паяка".
Имаш ли цигари?
Ще ми дадеш ли една? - Разбира се.
Дай ми още една.
Ще ми кажеш ли какво правиш тук?
Лина, може ли да поговорим?
Може ли най-накрая да поговорим?
Трябва да остана тук за няколко дни. - Нямаш право.
Не мога да бъда с теб, Алберто.
Не мога да ти гледам физиономията, нито да те гледам как плачеш.
Спокойно, няма да плача.
Говорих с лекарката.
Каза, че трябва да насрочим дата тази седмица.
Няма да насрочваме никаква дата. Мисля, че бях пределно ясна.
Когато си тръгна ли? Така ли се изясни?
Няма да убия дъщеря си само защото госпожата е казала.
Тази лекарка и екипът й
от два месеца правят всичко възможно.
Пак ли започваме? - Нищо не искам да започвам.
Искам да ми кажат как да я изкарам оттам. Нищо друго.
Това са докладът и нашето съгласие.
Аз вече подписах.
Какво има? Защо се смееш?
Нищо няма да подпиша.
Откога не си я виждала?
Какво говориш? Не ходя ли при нея? - От една седмица не си ходила там.
Само ходиш в болницата, криеш се
и я гледаш през шпионката на вратата.
Какво искаш да кажеш? - Тя заслужава нещо повече.
Заслужава да влезеш в стаята и да застанеш до нея.
Не заслужава да е в такова състояние.
Затова искам да я изкарам оттам. Това място я убива.
Дъщеря ни е мъртва. Не разбираш ли?
Какво не разбирам? Тя диша. Има цвят на лицето.
Мъртвите не дишат и нямат цвят на лицето, Алберто.
Това, което диша, е машина.
Моля те, отиди в болницата, влез в стаята и я погледни.
Не бъди егоистка.
Аз съм егоистка, защото не искам да убия дъщеря си, така ли?
Дъщеря ни е мъртва.
Аз изкарах два месеца в онази стая плътно до нея.
Супер. Ще вземеш медал за най-добър баща.
Винаги правиш така. - Какво?
Осъзнай се. Винаги го правиш.
Опитваш се да изкараш хората около теб пълни глупаци.
Това не е проблем между теб и мен, не са глупости.
Обвиняваш мен, нали? - Какво говориш?
Да, обвиняваш мен.
Не, не мисля така. - Напротив.
Лина...
Ти...
Ти знаеш...
Знаех си, че ще се разплачеш. - Чуй ме.
Само това можем да направим за нея.
Моля те.
Здравей.
Една съседка ми го прати... Заснела го е тази сутрин.
Вижте я на какво прилича! - Къде е? Това не е нейната къща.
Дъщеря й е в кома, а тя се крие като хлебарка. Ужас.
Трябва да ти взема телефона. Онзи те докладва.
Че и той го ползва! - Трябва да ти направя забележка.
Затова ми плащат. Хулиан е прав. По цял ден си на телефона.
Замалко да влезеш с косачката в грийна.
После накъде сме? - Ще пием по бира. Идваш ли?
Не мога. Приятно прекарване.
Благодаря.
Педро, не искаме да ви безпокоим.
Само ще ви попитаме нещо. Лина у вас ли е?
Здравей, Педро. Видяхме кадри на Лина край един басейн.
Това вашата къща ли е? - Какво ви свързва със семейството?
Добре ли е Лина? Взима ли опиати?
Много благодаря. - В какви отношения сте?
Представени срещу него, които подкрепят тези обвинения...
Това са конкретни доказателства.
Какви конкретни доказателства? Няма нищо.
Извинявайте, телевизорът е пуснат много силно.
Писна ми от манипулации... - Г-н Мартинес,
в това предаване няма манипулации и лъжи.
Виж го. Колко е щастлив този нещастник!
От две години чака да седне на стола ми.
Един момент, г-н Мартинес.
Извинете.
Не го гледа в очите, виждаш ли? Не го гледа.
През цялото време избягва погледа му.
Тези типове трябва да ги заковеш с поглед. Стават адски нервни.
Знаеш ли какъв е моят номер? Не ги поздравявам преди интервюто.
Не им обръщам внимание.
И когато задам първия въпрос, ги хващам неподготвени.
Не знам как бих се държала, ако се изправя срещу себе си.
Вижте, мога да ви върна парите, ако искате да си тръгнете.
Кой ти каза, че искам да си тръгна? Тук ми е добре.
Ако има грешки, ще ги разрешим без целия този медиен цирк.
Никога не са ми правили хубаво интервю.
Уверявам ви, че не правим никакъв медиен цирк.
Това е типично за вас. - Не...
Ела. Седни.
Но... - Срещу мен. Седни.
Седни.
Трябва да ми кажеш "добър ден". Или "добър вечер".
Кажи ми "добър вечер". - Добър вечер.
Добър вечер. Радвам се, че гостувам в предаването ти.
Гледай ме в очите. Погледни ме в очите. Така.
Сега вече може да ми зададеш всякакви въпроси.
Ти си водещият.
Защо решихте да станете водеща?
Какъв е този тъп въпрос?
И не ми говори на "вие", не ми харесва. Питай нещо друго.
Защо си тук с мен? Защо не си тръгнеш?
Това е хубав въпрос.
Защото не искам да бъда там. - Къде?
Там, където е тя - в болницата.
Няма смисъл да стоиш тук.
Не разбираш. И Алберто не разбира.
Всичко това е заради мен. Тя е в това състояние заради мен.
И сега мога само да разпиша един скапан лист, за да си отиде.
Това беше единственото, което искаше. Да си отиде!
Не мога да го подпиша, нямам сили.
Не мога!
Шишко? Къде си?
Виж какво ти нося.
Чакай малко.
Ехо? Знам, че си тук.
Леле.
Значи е вярно, че живееш при баща ми.
Взривихте интернет. Хората са изтрещели.
Някои казват, че те държи дрогирана.
Какво става? Криеш ли се, или...
Не.
Сложила си престилката на баба ми.
Твоят гардероб сигурно е голям колкото тази стая.
А обувките и чантите са подредени по цветове.
Колко чифта обувки имаш?
Не знам. Много са.
Значи все пак се криеш. Иначе какво правиш тук с баща ми?
Отива ти къдрава коса.
По-добре е, отколкото на екран. Изглеждаш по-млада.
Там те правят като някаква лелка.
Съжалявам за дъщеря ти.
В предаването ти е страшен хаос.
Страшно те критикуват, задето не ходиш в болницата.
Навсякъде го повтарят.
Пушиш ли? - Да. Защо?
Имаш ли цигари? - Свивам ги.
Виж.
Ще си взема малко. Имаш ли филтри?
Не. От сто години не съм свивала цигари.
Не знам дали ще се справя.
Лесно е. Ако имаш тренинг...
Пушила ли си трева? - От време на време.
Благодаря. - Моля. Имаш ли запалка?
Вътре, в горния джоб. Видя ли я?
Не си ли на училище?
Карам един онлайн курс по Санитарни норми,
който е задължителен, за да станеш татуист.
Вече съм направила доста татуировки върху свинска кожа.
А върху хора - само тези двете.
Яки са, нали?
Ти задълго ли ще останеш при баща ми?
Не знам. Надали. - Не му казвай, че съм идвала.
Има една дупка зад храстите, точно при колибата.
Ако решиш да бягаш.
Добре, ще го имам предвид. Благодаря.
Ако ми дадеш десет кинта, утре ще ти взема няколко чифта бикини.
Не вярвам да тръгнеш с тези на баба ми. Или греша?
Ще ми донесеш ли и една щипка за коса?
Разбира се. Да.
Не ми върви на коктейлите! Заприказвам се и оставам гладен.
Ти трябва да застанеш там, откъдето излизат сервитьорите.
Значи ще ядем сандвичи? Аз си мислех за някое бонфиле.
Спокойно, гладна няма да останеш.
Ще трябва да сложите поне по един омар.
На сватбата ще имаш известна гостенка.
Педро, ще доведеш ли приятелката си Галего?
Хулиан.
Здравейте, Педро. Как сте? Само няколко въпроса.
Как е Лина? Ходила ли е да види Марина?
От болницата ли идваш? - Какви са отношенията ти с Лина?
Как е Лина? Ще коментираш ли? Казаха ни, че живеете заедно.
Ще направиш ли някакво изявление? - Познавате ли Алберто?
Как си, Педро? Ще коментираш ли нещо?
Защо не ти работи телефонът? Защо Лина е у вас?
Ще кажеш ли нещо? - Отговори ни.
Може ли да ни кажеш кога ще излезе Лина?
Защо не ходи в предаването? Педро!
Бяха оставили колата по средата. Изчаках няколко часа,
но понеже никой не я местеше, се наложи аз да го направя.
Има още, ако искаш. - Не знаех, че колата е на Лина.
Вземи си каквото искаш от хладилника.
Може да изядеш целия хладилник.
Той е много затворен човек...
С никого не говори. Много е мълчалив.
Приятел ли сте на Педро Рико? - Не.
Учехме в едно и също училище.
Бяхме на "здравей - здрасти".
Никога не сме си играли заедно като малки.
Тук се видя що за човек е.
Веднъж се заби в един камион. А дъщеря му беше с него в колата.
Представи си как се беше натряскал.
Какъв гадняр! Това не е вярно.
Не беше така. Да, подпрях леко камиона отзад, но нищо повече.
А на дъщеря ми нищо й нямаше.
Не ми дължиш обяснения. - Знам. Не ти се обяснявам.
Казвам ти, че на дъщеря ми нищо й нямаше. Това е.
Ти вярваш ли в това?
В светците, в Господ, в тези неща.
Не. Майка ми беше много набожна.
"Свети покровителю, моли се за мен,
за да получа утеха и небесна помощ
във всички мои нужди и страдания. Особено за...
Тук се отваря скоба и пише: "Кажете молбата си".
"Вечно благодарни. Амин."
Завиждам на хората, които вярват в тези неща.
Да си мислиш, че винаги има някой, който те слуша
и ти помага да си решиш проблемите...
Майка ми не я чуваше. Или много добре се прикриваше.
И изобщо не помагаше.
Като започнем оттам, че й позволи да се омъжи за баща ми.
После майка ми сто пъти го моли баща ми да се промени,
но си остана такъв. 30 години вися в бара,
докато не пукна.
Заради моите глупости също му надуваше главата
на светеца.
Не й обръщаше кой знае какво внимание.
Понякога, когато правех някоя голяма беля...
Аз правех сериозни бели.
Тя ми казваше, че приличам на него. Не на светеца, а на баща ми.
Този с мустаците ли? От снимката в хола?
Да.
Не можеш да избягаш от гените.
Всички го мислите. Ти също, Гонсало.
Проблемът е, че си траеш. Но ще ти кажа нещо...
Чичо Емилио изобщо не го очаква.
Казах му, че съм намислила изненада за сватбата.
Идеята е да снимам как гостите се забавляват.
И после да си вземат снимките за спомен. Или да направя албум.
Още не знам.
Този ли е?
Не, от старите полароиди е.
Баща ми нищо не изхвърля.
Ето това например.
Кажи ми за какво му е.
Това е от старите сифони. - Беше на дядо ми.
И той трупаше всякакви боклуци. - Пълен е.
Не знам с какво е зареден. - Не, недей.
Просто в тази къща всички са вехтошари.
Но когато къщата стане моя, смятам да изхвърля всичко.
Няма да имам деца, за да им оставя само боклуци.
Аз ще съм последната от рода.
Напълно ли си сигурна? - Сто процента.
Само се чудя кой ще ми намери трупа. Това е единствената полза от децата.
Аз съм сигурна, че ще намеря скелета на баща ми,
когато гушне букета на дивана,
докато гледа телевизия или е пред компютъра.
Ти искала ли си деца? - Не.
На колко години е дъщеря ти? - На 16.
Видях я веднъж. В едно списание.
Държеше баща си за ръка. Бяха в някакъв парк.
Виж! Ето го!
Това е. Я се усмихни.
Не работи. Има ли батерии?
Не знам, имат срок на годност. Това стои тук от сто години...
Проблемът е в лентата или негатива. Не знам.
Дай ми го. Ще видя дали мога да му сменя чарковете.
Не съм имала полароид. Приличат на антики.
Така ли? - Доста тежат.
Като бях малка, баща ми по цял ден ме преследваше с апарата.
Не знам как е могъл да ти напише онова съобщение.
Баща ти има тежък характер.
Преди не беше такъв глупак. Или просто се прикриваше по-добре.
Сега не иска да отиде на сватбата на чичо, а само той го търпи.
Само защото аз ще присъствам.
Да не му се наложи случайно да влезе в ролята на баща.
Както и да е.
Замалко да забравя. - Бикините!
Размер "М", вътре са шест броя.
И щипката. - Страхотно.
Тя е едно евро. Бикините са 12.
Общо 12 евро. По две евро на парче.
Чантата ми е горе. Сега ще ти ги дам.
Не бързам. После ще те подсетя.
И...
Страхотно! - Подарък ти е.
Взех ги от майка ми.
Откраднала си ги? Не те е срам.
Казах си: "Това е за Лина". - Благодаря.
Намерихме те. Имаме адреса ти и знаем, че си Педро Рико.
Приготви се за посещение. - Пропаднал алкохолик.
Не разбирате ли? Той се възползва от нея.
Полицията трябва да се намеси. - Ако животът ти е скапан...
Ти трябва да се самоубиеш!
Напът си да изтриеш профила си. Искаш ли да продължиш?
Профилът беше успешно изтрит.
Не трябва да мърдаш левия крак.
Левият крак никога не се мърда. Движението е...
Това ли е онзи, за когото говореше? - Да. Стига де.
В клуба стана напечено.
Внимавайте.
Нали не сте го снимали? Не правете глупости!
Заформила се страшна каша. Няма повече накъде.
Накрая ще ни направят забележка. Когато правиш това...
Остави го на мира!
Ей, голямата звезда! Какво става?
Обръщат ти повече внимание, отколкото на мен.
Какво?
Какво правиш? Превъртя ли?
Нищо ли няма да кажеш?
Педро, заради теб вързах тенекия на Веро.
Не трябваше да съм тук. Утре ще се женя, мамка му.
Нямаш представа колко ми се иска най-накрая да се ожениш.
И да спреш да ми надуваш главата за цвета на поканите,
за костюма, който ще облечеш,
за 33-те вида хапки, които ще ядем.
Държиш се така, сякаш си първият човек, който ще се жени.
Извинявай.
Мисля, че е най-добре да се прибереш
и да си вземеш няколко дни почивка.
Имаш невзет отпуск.
Ще се върнеш, когато нещата утихнат.
Какво значение има на кого ще дадат работата?
В крайна сметка парите остават вкъщи.
Не си заслужава да спорим за тези глупости.
Още малко хляб, моля.
Никога не ни наемат.
Вярно. И защо е така?
Защо ли? Защото вече сме побелели.
Видях дъщеря ми да излиза от къщата.
Дойде за един полароид. Иска да прави снимки за сватбата.
Не трябваше да й отваряш вратата.
Не съм й отваряла. Тя има ключове.
Идва при кучето, когато те няма.
Откакто влезе в дома ми, всичко е абсурдно.
Нямам нищо общо с това. Това си е твой проблем.
Така ли? Какъв ми е проблемът?
Дъщеря ти мисли, че не я обичаш.
Тя ли ти го каза? - Това искаше, нали?
Не говори за неща, които не знаеш.
Какво има? Не искаш да види какъв боклук си ли?
И без това го знае. И не й пука.
Предпочита скапан баща, отколкото изобщо да няма баща.
Това е оправдание, което ти си измисляш.
Оправдание ли?
А това какво е? Кажи ми.
Дъщеря ти умира в болницата, а ти се криеш и ми четеш морал!
Това какво е? Ти как ще се оправдаеш?
С теб сме егоисти.
Разликата е, че аз съм известна, а ти не си.
Спокойно, когато си тръгна, онези отвън ще дойдат с мен.
От школата по английски.
Да, следобед не могат и ми преместиха часа.
Приготвили сме нещо специално
и с радост ще го споделим с вас.
Нашата колежка Лина няколко години води това предаване
и аз имах късмета да работя с нея всеки следобед.
Преди да поеме новото си предаване преди седем години,
й бяхме подготвили специална изненада за рождения ден.
Успяхме да намерим кадрите.
Боже мой! Чакай малко! Какво правиш тук?
Това говори ли ти нещо? - Днес беше много потаен.
Как можа да ми го причиниш?
Все пак имаш рожден ден. - Благодаря.
Здравей, Марина, как си?
Харесва ли ти мястото, където работи мама?
Знаеш ли, че гримьорната й е пълна с твои снимки?
Едно пиленце ми каза, че много обичаш да рисуваш.
Да. - Кажи им какво обичаш да рисуваш.
Обичам да рисувам животни и къщи.
Кажи им защо обичаш да рисуваш къщи.
Защото ми харесват. - Иска да стане архитект.
А не искаш ли да бъдеш журналист като мама?
Не, искам да правя къщи. Е, и други неща.
Попитай ме защо вината е моя.
Защо вината е твоя?
Тя ми се обади. Марина ми се обади точно преди това.
Искаше да говори с мен. Обади ми се няколко пъти.
Аз имах да довърша нещо.
Дори не помня какво, но сигурно е било важно,
поне аз си мислех, че е важно.
Видях повикванията, но не вдигнах.
Оставих телефона да звъни.
Телефонът ми беше на масата.
Видях името й, но не вдигнах.
Тя искаше да говори с мен, а аз не отговорих.
Не отговорих, защото не исках. Мамка му.
Излиза! Включи камерата. Ела.
Здравей, Лина. Как се чувстваш?
Добър ден, Лина. Как си? В болницата ли отиваш?
Има ли някакви новини за състоянието на дъщеря ти?
Какви са отношенията ти с Педро?
Поиска ли ти прошка за всичко, което написа за теб?
Защо прекара толкова време в къщата?
Хората питат кога ще се върнеш на екран.
Лина, как е момиченцето ти? - Какво мисли мъжът ти за това?
Искаш ли да направиш изявление за всички коментари за теб?
Нямаме търпение да те видим отново в предаването.
Как си?
Нищо ли няма да кажеш? - Успя ли да говориш с Алберто?
Педро е. Бързо! - Ще направите ли изявление?
Полека с микрофоните. - Каква връзка имате?
Благодарим, че ни обърнахте внимание. Записа ли го?
Превод КАТИ БОБЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО