Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Každý má právo na spravedlivý proces
a na právní zastoupení
nezávisle na okolnostech.
Jaké jsou podle vás okolnosti u vašeho klienta?
Ne podle mě. Podle zákona.
Okolnosti jsou faktory související s jedincem
v momentě, kdy dojde ke zločinu.
Jistě. Ptám se na váš konkrétní případ.
Kdybych chtěla definici, podívám se do slovníku
a vy byste tady neseděl, pane Tabado.
Můžete odpovědět na otázku?
V mém případě konkrétně nemohu, protože...
Případ se nachází v citlivém momentě,
a nemohu předjímat, co by se mohlo stát...
Otázka je jednoduchá. Nezamlouvejte to, pane Tabado.
Otázka je jednoduchá.
Zmírňují podle vás okolnosti
odpovědnost za tento druh činů?
-Ano, podle mě ano. -Aha.
Takže například, když někoho v dětství bili,
omlouvá ho to, že pak znásilňuje? Třeba opakovaně?
Možná. Muselo by se to vyšetřit, muselo by se zjistit...
Možná...
Myslím, že jste se nikdy nezkusil vžít do kůže obětí.
Ani jednou. Ani zdaleka.
-Jinak byste to neříkal. -Takže vy mě znáte, že?
Znáte celý můj život?
Ne. Záměrně se vyhýbáte mé otázce.
MÁ DCERU V NEMOCNICI A DÁVÁ MORÁLNÍ LEKCE
JÁ BYCH NEMOHLA JÍT DO PRÁCE, JAKO BY SE NIC NEDĚLO
OSCAR PRO MATKU ROKU
NIC VE ZLÉM
Promiňte ten nepořádek.
Včera jsem se vrátil pozdě z práce
a nestihl jsem uklidit.
Tohle by bylo ono.
Je hodně světlý,
protože je na jih
a slunce jde po obloze celý den.
No...
Matrace je nová.
A o těch 400 eurech lze ještě smlouvat?
Ne, je mi líto.
Navíc nezahrnují poplatky.
Jo.
Abych řekl pravdu, představoval jsem si míň.
Jo.
Tak, Jesúsi.
Oči před sebe.
Míček tě provokuje.
Nohy k sobě. Nohy a ramena na stejné úrovni.
Nějak takhle, že jo?
Svatba je přece radost.
Radost?
Svatba je za trest.
Tenhle měsíc mám tři.
Dvě stě eur za svatbu.
K tomu vlak, hotel. Spočítej si to.
Já mám jednu. Ale v Maracay.
-To je kde? -V Kolumbii.
Ve Venezuele.
Ne, tahle bude tady. Něco malýho, civilní svatba.
Výborně. To je mnohem lepší než 500 kiláků odsud
v nějaký vesničce v kapli z 12. století.
Je to kvůli dětem, protože být to na mně,
tak na to kašlu.
Mám se někam podepsat, tak se podepíšu a je to.
A oblek už máš?
Jasně. Odpoledne mám poslední zkoušku.
Budu mít i vestičku.
Dcera Marina Ochoaová je stále v nemocnici Virgen de la Salud.
Naše kolegyně ji dnes ráno navštívila.
AKTUÁLNĚ DCERA LINY GALLEGOVÉ
Podle zdrojů přímo ze zařízení se zdá,
že se Lina a její manžel ostře pohádali
před lékařským týmem a několika pacienty.
-Lino, jak se cítíte? -Přijedete zítra?
Jak se cítíte?
Vybral jsem ji sám. Písmo a všechno.
Rodina od Vero má jinou.
Béžovou, pěkná nuda.
Hele, Emilio.
Já asi nebudu moct přijít.
Nedělej si srandu, Pedro. Jako že mi nepřijdeš na svatbu?
To kvůli Sáře a malý?
Vždyť už ani nejsem z rodiny.
Ani z tvojí, ani od Vero.
Ony vědí, že seš pozvanej.
Nemám tam co dělat, vážně.
Nevím, proč si to děláš.
Chápu, že bys nechtěl vidět ségru.
Ale to druhý... To vážně nechápu.
-Že táta nechce vidět dceru. -Ne, že bych ji nechtěl vidět.
Ale vypadá to tak.
-Ale není to tak. -I moje sestra to říká.
Ale tak to není.
Nedávno tě viděly v obchodě.
Mohls je aspoň pozdravit.
-Ulice je pořád zavřená? -Jo.
Vyhoď mě tady.
Tak zítra.
Prosím?
Volala jsem před chvílí.
Jdu se podívat na ten pokoj.
Můžu dál?
Nic vám neudělá.
Oki, běž. Běž.
No tak, běž.
Nic vám neudělá.
Chci nejdřív vidět dům.
Pokoj patřil matce. Umřela před rokem.
Máš rád lodě?
Sbírám je.
Teda táta je sbíral.
Jak se jmenuješ?
Pravé jméno. Jak?
Pedro.
Tady?
Tady ze sebe celý dny pouštíš ten hnůj, co máš uvnitř, Pedro?
Nejen já, je nás víc.
Já vím, že nejen ty.
Jsi jediný tak tupý, že sis dal inzerát na pokoj.
Nic neřekneš?
V komentářích jsi o dost výmluvnější.
Řekni to.
Cos tam napsal.
Ale přímo tady.
Do očí.
Můžu vám jen říct, že je mi to líto.
Snad chápeš, že tvoji lítost si můžeš strčit někam.
Neodejdu, dokud mi to neřekneš.
Posaď se.
Tak.
Tak mi to řekni.
A bude to.
Zavřu za sebou dveře a bude konec. Nic víc nechci.
Nemůžu. Nepamatuju si, co jsem napsal.
Jasně, nepamatuješ.
Ne, nepamatuju.
Můžu ten komentář smazat.
Už vás nebudu obtěžovat, slibuju.
@Alge68. To seš ty, viď, Pedro?
Nemyslím si to.
Vážně ne.
Nevím, proč jsem to napsal. Je to pitomost.
Pitomost?
Máš tu drzost říct, že je to pitomost?
Pro lidi, jako seš ty, je tohle normální.
Neznáte mě.
A vy mě ano? Co o mně víš?
Že mám blbej pořad v televizi? To víš.
No, vím víc.
Vím o vás víc než vy o mně.
-Vážně? -To, co o vás ví každej.
A tak si dovoluješ ten luxus mě soudit?
Urážet mě?
Vyhrožovat mi?
Čím se živíš?
Jsem údržbář na golfovým hřišti.
A tvoje žena? Seš ženatej, nebo tak něco?
Nejsme spolu.
Máš děti?
Mám dceru. Ale proč se mě tak vyptáváte?
Protože máš pravdu.
Něco o mně víš a já o tobě nic.
Když tolik nepřeháním,
nečtou mě.
Kdo?
Lidi na internetu.
Tak.
Řekni to a půjdu.
Ale proč?
Co je ti do toho? Protože to chci.
Prostě to řekni.
Můžu tě žalovat.
Víš, že mám ty nejlepší právníky, ne?
Řekni to.
"Zasloužíš si, co se ti stalo."
"Doufám..."
Nemůžu, prosím vás.
-Dál. -Prosím...
Dál.
"Zasloužíš si, co se ti stalo."
"Doufám, že se taky zkusíš zabít...
mrcho."
"Rád ti s tím pomůžu."
Udělal bys to?
Co?
Pomohl bys mi?
ZASLOUŽÍŠ SI, CO SE TI STALO. DOUFÁM, ŽE SE TAKY ZKUSÍŠ ZABÍT, MRCHO. POMŮŽU TI.
ODSTRANIT PŘÍSPĚVEK
ANO
Oki!
Neměla byste v tomhle stavu řídit.
Můžu vás odvézt domů.
Nebo mi dejte na někoho číslo,
zavolám, aby pro vás přijeli.
To nemusíš.
Nic mi není.
Mohla bych se osprchovat?
Jo.
Tady máte ručník.
Je tu i gel a šampon.
Proti lupům, snad to stačí.
Stačí.
Lino?
Volal jsem ti snad stokrát.
Volal jsem domů, Nati říká, že tam taky nejsi.
Přijeď se vyspat...
Ručník jsem nechala na koši v koupelně.
Dobře.
Je vám líp?
Jo.
Invaze papoušků.
Střílejí je.
Musím do práce.
Už mám dost zpoždění.
Moji rodiče měli skoro stejný kus nábytku.
Možná i stejný.
Víc věcí mi tu připomíná jejich dům.
Kolik chceš za ten pokoj?
Čtyři sta. Proč?
Dobře. Tak ho beru.
Zaplatím ti hned, jestli chceš.
Podívejte, moc nechápu, co hledáte.
To, co jsem napsal, jsem už smazal.
Přísahám, podívejte se.
To už je mi fuk.
Ten pokoj je volný, ne?
Ano, ale...
Dobře. Tak ho beru.
Hned ti pošlu peníze.
Podívejte...
Jestli se nechcete vrátit domů,
proč nejdete do hotelu?
Dám ti 2 000 eur.
Nemyslím, že máš někoho, kdo by ti za tohle zaplatil 2 000 eur.
Ne, tady nejde o peníze. Jde o to, že...
To není normální.
Co není normální?
Nic.
Nic z toho, co děláte, není normální.
Neměla byste tu být.
A kde bych měla být, podle tebe?
Doma, s rodinou.
Jak jsem napsal, že vám pomůžu, už jsem řekl, že jsem to tak nemyslel.
Buď v klidu, o to nejde.
Potřebuju jen střechu nad hlavou.
Pár dní.
Teď jsem ti převedla peníze.
Dnes nebo zítra bys je měl mít na účtě.
-Chcete pomoct...? -Ne, ne.
Zvládnu to sama, díky.
Pes si umí otevřít tlapkama.
Tak pořádně dovírejte.
Oki!
Manžel Liny Gallegové, Alberto Ochoa, před malou chvílí dorazil
do nemocnice, kde leží jeho 16letá dcera Marina.
Alberto Ochoa se odmítl vyjádřit
a požádal o respektování soukromí své nezletilé dcery.
Odmítl se vyjádřit i ke stavu své manželky Liny Gallegové.
...vnuk katolických králů se v pouhých 16 letech stane
nejmocnějším monarchou křesťanského světa.
VEZMĚTE SI, CO CHCETE
Bylo to v té skříňce věčnost. Já bych to radši nepil.
Pozdě.
To je tvoje dcera?
Byl bych rád, kdybyste to nedělala.
Co?
Hrabala se mi ve věcech.
Odtahovka vám odvezla auto, špatně jste parkovala.
Už mi nevykej.
Já ti taky nevykám.
KDE JE MOJE ŽENA?
UNESLI JI MIMOZEMŠŤANI, ALE UŽ JI NEVRÁTÍ
NIKOHO NEZAJÍMÁ JEJÍ NÁZOR
Oki!
Je tu váš manžel.
Kdo je ten chlap?
Fanoušek.
Jak jsi mě našel?
Přišla mi zpráva z odtahovky.
Máš cígo?
-Dáš mi jedno? -Jasně.
Ještě jedno.
Řekneš mi konečně, co tu děláš?
Lino, můžeme si promluvit? Hm?
Můžeme si promluvit?
Potřebuju tu pár dní zůstat.
To teď nemůžeš.
Nemůžu být s tebou, Alberto.
Nemůžu se ti dívat do očí.
Vidět tě brečet.
Buď v klidu, já brečet nebudu.
Hm?
Mluvil jsem s doktorkou.
Tenhle týden musíme stanovit datum.
Ne.
Žádný datum nebude.
Myslím, že jsem to řekla jasně.
Odejít v půlce věty, tomu říkáš jasně?
Nezabiju dceru jen proto, že to ta ženská řekla.
Ta doktorka a celej tým se jí věnují už dva měsíce.
Dělají pro ni všechno. Zase s tím začínáš?
Ne, nezačínám, Alberto.
Chci vědět, co mám udělat, abych ji z toho dostala.
Nic jinýho.
Podívej.
Tohle je ta zpráva a souhlas. Já už to podepsal.
Co je ti k smíchu? Co se děje?
Nic nepodepíšu.
-Jak dlouho už jsi za ní nebyla? -Co říkáš?
Že za ní nechodím?
Už týden jsi u ní nebyla. Jen přijdeš do nemocnice,
schováš se a díváš se dírkou ve dveřích.
Co mi tím chceš říct?
Tvoje dcera si zaslouží, abys vešla a sedla si k ní.
Nezaslouží si tam takhle být.
Proto ji z toho chci dostat. Protože ji to tam zabíjí.
Naše dcera už je mrtvá několik týdnů. Ty to nevidíš?
Víš, co vidím?
Že dýchá. Že má barvu ve tváři.
Mrtví nedýchají, nemají barvu ve tváři, Alberto.
Dýchá za ni přístroj.
Přístroj.
Prosím tě, jeď do nemocnice a podívej se na ni.
Nebuď sobec.
Jsem sobecká, protože nechci zabít svou dceru?
Naše dcera už mrtvá je!
Žiju v tom pokoji už dva měsíce, jsem tam s ní.
Gratuluju. Medaile pro nejlepšího rodiče světa je tvoje.
-Vždycky děláš to samý. -Co dělám?
Pořád to samý.
Snažíš se, aby lidi kolem tebe vypadali jako blbci.
Tohle není o nás dvou, ani o našich hádkách.
Dáváš mi to za vinu, viď?
Co to říkáš?
Myslíš, že je to moje vina.
Ne, to si nemyslím.
Ale myslíš.
Lino...
Ty...
Sama víš...
Věděla jsem, že budeš brečet.
Poslouchej mě.
Nic víc pro ni udělat nemůžeme.
Prosím tě.
Ahoj.
POSLALA MI TO SOUSEDKA, NATOČILA TO DNESKA RÁNO
#LinaVKošilce #JakoByNic
KDE JE? TO NENÍ JEJÍ DŮM
DCERA V KÓMATU A ONA SE SCHOVÁVÁ
Musím ti zakázat telefon. Napráskal tě.
On ho taky používá. Používají ho všichni.
Ale když tě načape, musím ti to říct. Za to mě platí.
Julián má pravdu.
Jsi na tom celej den. Málem jsi vjel přímo na green.
Co je s tebou?
Tak co, kam jdeme? Jako vždycky?
Půjdeš na jedno?
Nemůžu. Užijte si to.
Díky.
Dobrý den, Pedro. Nechceme vás obtěžovat.
Jen jedna otázka. Je Lina u vás doma?
Viděli jsme záběry Liny u bazénu. Myslíme si, že je to u vás doma.
-Můžete potvrdit, že je tam? -Co vás pojí s její rodinou?
Je Lina v pořádku? Neužívá návykové látky?
-Pedro, děkujeme za váš čas. -Jaký je váš vzájemný vztah?
...že proti vám existují důkazy,
které ta obvinění potvrzují.
Jsou to konkrétní důkazy, pane Martínezi.
Jaké konkrétní důkazy?
Nic tam není, Íñigo. Nic.
Už jsem unavený ze vší té manipulace a lží.
Pane Martínezi, v tomto pořadu nemanipulujeme ani nelžeme.
Podívej na něj. Je šťastnej. Hajzl.
Dva roky čekal, až si sedne na mý místo.
V té zprávě se uvádí nesrovnalosti.
Promiňte.
Nedívá se mu do očí, vidíš to?
Nedívá se na něj. Pořád uhýbá pohledem.
Tyhle typy musíš probodávat pohledem.
Jsou z toho nervózní.
Víš, jakej je můj trik?
Nikdy je před rozhovorem nezdravím. Ignoruju je.
A když položím první otázku, jsou rovnou v defenzivě.
Nevím, jak bych se chovala, kdybych měla proti sobě sebe samou.
Podívejte...
Vrátím vám peníze, jestli chcete odejít.
Kdo ti řekl, že chci odejít?
Je mi tu dobře.
Jsou to administrativní chyby, které se dají vyřešit
bez tohohle všeho...
Se mnou nikdy nikdo neudělal dobrý rozhovor.
Tohle není mediální cirkus, to není náš styl.
-Je to váš styl. -Ne.
Pojď.
Pojď. Sedni si.
Ale...
Tady.
Naproti mně.
Sedni si.
Sedni.
Popřeješ mi dobrý den.
Nebo spíš dobrý večer, v tuhle dobu.
Řekni dobrý večer.
Dobrý večer.
Moc děkuji za pozvání do pořadu.
Ne, do očí. Dívej se mi do očí.
Tak.
Teď se mě zeptej, na co chceš.
Ty jsi moderátor.
Proč jste se rozhodla být moderátorkou?
Co je to za blbou otázku?
A nevykej mi, nemám to ráda.
Zeptej se jinak.
Proč jsi tady?
Se mnou?
Proč neodejdeš?
Ta je dobrá.
Protože tam nechci být.
Kde tam?
Tam, co ona.
V nemocnici.
Ale nedává žádný smysl, že jsi tady.
Nechápeš to.
Alberto to taky nechápe. To všechno je kvůli mně.
Takhle na tom je kvůli mně.
A můžu pro ni udělat jen to, že podepíšu papír,
aby mohla odejít. To bylo jediný, co chtěla.
Chtěla odejít.
Nedokážu to.
Nemůžu.
Nemůžu ten papír podepsat.
Oki?
Hodnej kluk.
Kde seš?
Podívej, co ti nesu. Hele.
To víš, že jo.
Haló?
Vím, že tu jsi.
Sakra.
Tak je to pravda. Jsi tu zalezlá s tátou.
Nemluví se o ničem jiným.
Lidi z toho šílej.
Říkaj, že tě tu drží zdrogovanou.
Co? Schováváš se tady?
Ne.
Máš babiččinu zástěru.
Přitom máš šatnu velkou jak tenhle pokoj.
A boty a kabelky srovnaný podle barev.
Kolik párů bot máš?
To nevím. Hodně.
Takže se schováváš.
Co jinýho bys tu dělala s mým tátou?
Ty vlasy ti tak sluší.
Ty kudrnatý.
Lepší než v televizi. Vypadáš mladší.
Vyčesávají ti to jak nějaký bábě.
Mrzí mě to s tvojí dcerou.
Ve tvým pořadu je z toho poprask. Všichni tě proklínaj, že za ní nechodíš.
Říkají to úplně všude.
Kouříš?
-Jo. Proč? -Máš cigarety?
Balený.
Hele.
Dám si taky.
Máš filtr?
-Ne. -Tady.
Už věčnost jsem žádnou nebalila.
Nepůjde mi to.
To je lehký. Nekouřila jsi v mládí trávu?
Občas jo.
-Díky. -Není zač.
-Zapalovač? -Vevnitř, v tý horní kapse.
Máš ho?
Nechodíš do školy?
Kdepak.
Dělám si online kurz hygienickýho minima.
Musím, abych mohla tetovat.
Už dělám kérky na prasečí kůži, co mi schovává řezník.
A na lidech zatím tyhle dvě.
Hustý, co?
Zůstaneš tu s tátou dlouho?
Nevím. Asi ne.
Hlavně mu neříkej, že jsem tu byla.
Vzadu v keři je díra, vedle kůlny.
Kdyby ses chtěla vypařit.
Dobře, budu na to myslet.
Díky.
Když mi dáš deset eur, koupím ti v obchoďáku kalhotky.
Pochybuju, že nosíš ty babiččiny.
Přineseš mi i skřipec do vlasů?
Jasně.
Jo.
Já to na těch koktejlech moc neumím.
Začnu mluvit a nestihnu nic sníst.
Trik je mluvit tam, odkud vycházejí číšníci.
Takže budou obložený chleby, jo?
A já se těšila na pořádnej steak.
Klid, ženská. Hlady určitě neumřeš.
Aspoň jednoho humra byste měli mít, ne?
Budeš mít na svatbě slavnýho hosta.
Pedro, vezmeš kámošku Gallegovou?
Juliáne.
Dobrý den, Pedro. Jak se máte?
-Jak se máte? -Máme pár otázek, Pedro.
Jak se daří Lině?
-Byla se podívat na Marinu? -Jdete z nemocnice?
Co je mezi vámi dvěma?
Jak se daří Lině? Co nám můžete říct?
Bydlíte spolu?
Vydáte nějaké prohlášení?
-Znáte jejího manžela? -Jak se máte, Pedro?
Řeknete nám něco?
Proč vám nejde mobil?
Proč je Lina u vás doma?
-Můžete se k tomu vyjádřit? -Odpovězte, prosím. Proč?
Můžete nám říct, kdy Lina vyjde, prosím vás?
Proč se nevrátí do pořadu?
Pedro!
Nechali auto v půlce cesty.
Pár hodin jsem čekala, ale pořád tam bylo.
Musela jsem něco udělat.
Dej si, je toho víc.
Nevěděla jsem, že je Gallegové.
Nebo si vem z lednice, co chceš.
Za to, co mi platíš, bys ji mohla sníst celou.
Je hodně uzavřenej, s nikým se nebaví.
Je hodně tichej.
Jste s Pedrem Ricem přátelé?
Ne, přátelé nejsme.
Jen jsme spolu chodili do školy.
Jen jsme se tak zdravili.
To je všechno. Jako malí jsme si spolu nikdy nehráli.
Ale tady o něm všichni všechno vědí.
Jednou naboural do kamionu, když vezl v autě dceru.
Představte si, jak musel být opilý.
To je zmetek.
Tak to nebylo.
Jen jsem ťuknul do kamionu,
ale to je všechno.
Dceři se nic nestalo.
-Mně se nemusíš obhajovat. -Já vím.
Já se neobhajuju. Jen říkám, že dceři se nic nestalo.
To je všechno.
Věříš na to?
Myslím na svatý. Na Boha a takový věci.
Ne, já ne.
Moje máma jo. Hodně.
"Svatý Patrone, oroduj za mě,
ať naleznu útěchu a pomoc z nebes
při svých potřebách a utrpeních,
především..."
V závorce píšou: "Vyslovte prosbu."
"Na věky vděční. Amen."
Závidím lidem, kteří na to věří.
Že tě pořád někdo poslouchá
a pomáhá řešit tvý problémy.
Mámu neposlouchal.
Nebo to dobře maskoval.
A pomáhal
ještě míň.
Zaprvý si vzala mýho tátu.
Máma prosila, aby se táta změnil,
a on ho nechal takovýho, jakej byl.
Třicet let v lihu. Než se uchlastal.
No jo.
Kvůli mně taky dost otravovala svatýho.
A taky ji moc neposlouchal.
Občas,
když jsem mámě něco proved,
a že jsem prováděl,
tak říkala, že se mu podobám.
Ne jemu. Jemu, tátovi.
Ten s knírkem na fotce v obýváku?
Přesně ten.
Před genetikou se těžko utíká.
Všichni si to myslíte.
I ty si to myslíš, Gonzalo, ale neřekneš to.
Strejda Emilio to nečeká.
Řekla jsem, že něco na svatbu chystám, ale neřekla jsem co.
Chci fotit hosty, jak se ksichtí nebo dělají nějaký blbosti.
A vezmou si je pak domů na památku.
Nebo udělám album. Ještě nevím.
Tohle je ono?
Ne, to je starej polaroid.
Musí to tu být, táta nikdy nic nevyhazuje.
Hele, třeba tohle.
Řekni mi, proč si tohle proboha schovává.
To je stará sifonová lahev.
Ta bude asi po dědovi.
Další vetešník.
Je plná.
-Ani nevím, co v tom je. -Ne! To nedělej.
Tenhle dům je plnej blbejch syslů.
Říkám ti, jen co bude můj, všechno vyhodím.
Nebudu mít děti, aby nemusely dědit moje krámy.
Budu poslední svého druhu.
Tím jsi si jistá?
Tím jsem si naprosto jistá.
Bojím se jen toho, kdo najde moji mrtvolu.
Jediný, k čemu jsou děti dobrý.
Jsem si jistá, že tátovu kostru najdu na gauči, až umře.
Jak kouká na televizi nebo na počítač nebo tak.
Tady nic.
Chtěla jsi děti?
Ne.
A kolik je tvojí dceři?
Šestnáct.
Jednou jsem ji viděla, víš?
V časopise.
Jak se drží s tátou za ruku někde v parku.
Hele!
Tohle je on!
To je ten foťák.
Tak schválně. Úsměv.
Nefunguje.
Má to baterky?
Myslím, že prostě dodělal. Jak tu ležel celou věčnost...
Film nebo negativy, nevím.
Dej mi to, zkusím vyměnit, co je potřeba.
Polaroid jsem nikdy neměla. Byl na mě moc velkej.
Že jo?
Jsou hrozně těžký.
Když jsem byla malá, táta za mnou s tímhle pořád chodil.
Nechápu, jak ti mohl napsat něco takovýho.
Tvůj táta není jednoduchej.
Dřív nebyl takovej hajzl.
Nebo to líp skrýval.
Nejde na svatbu strejdovi, jedinýmu, kdo ho snese.
A to jen proto, že tam jdu já.
Neobtěžuje se být aspoň jednou tátou.
Každopádně...
Sakra!
Málem bych zapomněla.
-Kalhotky. -Velikost M, balení po šesti.
A skřipec do vlasů.
Super.
Ten stál jedno euro a tyhle 12, dvě eura za kus.
Kabelku mám nahoře.
-Zaplatím ti. -To nespěchá. Později.
A...
Tak to je jiná.
Malej dárek.
Vzala jsem to mámě, než jsem šla.
Ukradla jsi to?
Ty seš ale drzá.
Řekla jsem si: "Pro Linu."
Děkuju.
ZNÁME TVOJI ADRESU, VÍME, ŽE JSI PEDRO RICO
PŘIPRAV SE NA PŘEKVAPIVOU NÁVŠTĚVU
UCHLASTANEJ ZTROSKOTALEC
URČITĚ JI VYUŽÍVÁ. POLICIE BY MĚLA NĚCO DĚLAT
BUDE ZE SEBE DĚLAT OBĚŤ, URČITĚ JE FANOUŠEK POŘADU
OPRAVDU CHCETE SMAZAT SVŮJ ÚČET?
ANO
Pamatuj, nehýbej levou nohou.
Nikdy s ní nehýbej. Pohybuj se takhle...
a skonči takhle.
-To je on? -Jo. Co je?
Kašli na něj.
Už nadělal dost problémů.
Hele, nech toho. Fakt.
Snad jsi ho nefotil?
To myslíš vážně? Nech toho.
Už takhle máme kvůli tomu průšvih.
Ten chlap je fakt něco.
Počkej, až se do toho vloží vedení.
Tak pojď.
Když děláš tohle...
Sakra, dívej se na mě.
Počkej. Celebrita!
Jak je?
Sledujou tě víc než mě.
Co je?
Hej! Co má bejt?
Co máš za problém?
Ty na to nic neřekneš?
Pedro.
Musel jsem se kvůli tobě vykašlat na Vero.
Neměl bych tu být. Zítra se žením, sakra.
Ani nevíš, jak moc chci, abys ses už konečně oženil.
Abys už přestal mlít o těch pozvánkách,
o obleku, o vestě, co budeš mít,
o 33 jednohubkách, co budeme jíst...
Jako bys byl...
první člověk na světě, co se žení.
Promiň.
Pedro, myslím, že bude nejlepší, když půjdeš domů.
Vem si pár dní volno.
Myslím, že nějaký dny ti zbyly.
Vrať se, až si to vyřešíš.
Navíc jsem si řekl: "Koho zajímá, jestli tu práci dostaneš ty, nebo já?"
Peníze jdou do rodiny.
Nemá smysl se hádat o takových hloupostech.
Ještě trochu chleba, prosím.
Navíc nás stejně nikdy nevyberou.
To je pravda. Zajímalo by mě proč.
Proč asi, Roberto? Protože už jsme za zenitem.
Viděl jsem svou dceru, jak odchází z domu.
Přišla si pro polaroid.
Chce ho na tu svatbu.
Nemělas jí otevírat.
Nic jsem neotevřela. Má klíče.
Chodí za psem, když nejsi doma.
Od tý doby, co jsi sem přišla,
nic nedává smysl.
Já s tím nemám nic společnýho.
To je tvůj problém.
Co je můj problém?
Že se tvoje dcera necítí milovaná.
To ti řekla?
Není to to, co jsi chtěl?
Nemáš tušení.
Co?
Nechceš, aby viděla, jakej jsi ubožák?
To ona moc dobře ví.
A je jí to jedno.
Radši bude mít mizernýho tátu než žádnýho.
Co ty na to?
To je jen tvoje výmluva.
Výmluva?
Tohle je výmluva?
A co je potom tohle?
Co? Co je tohle?
Tvoje dcera umírá v nemocnici
a ty se schováváš a radíš mi o rodičovství.
Co to sakra je?
Jaká je tvoje výmluva?
Ty a já jsme...
sobci.
Jediný rozdíl je, že já jsem slavná a ty ne.
Ale neboj.
Až odjedu, ti venku půjdou se mnou.
-...z jazykovky. -Aha.
Dneska odpoledne nemůžou, tak mi přesunuli hodinu.
Na zítra.
Máme pro vás něco velmi speciálního.
Všichni víte, že naše kolegyně Lina tento pořad léta moderovala
a já měla tu čest s ní každé odpoledne pracovat.
Než před sedmi lety odešla uvádět svůj nový pořad,
připravili jsme jí k narozeninám velmi speciální překvapení.
Podařilo se nám ten záznam najít.
Můj bože.
Co tady děláte?
Poznáváš je?
Ještě aby ne.
Říkala jsem si, že jsi dneska divnej.
Co to má všechno znamenat?
No, máš přece narozeniny.
Děkuju.
Ahoj, Marino. Jak se máš?
Dobře?
Líbí se ti v maminčině práci?
Jo.
Víš, že její šatna je plná tvých fotek?
A ptáček mi pošeptal,
že hrozně ráda kreslíš.
Jo.
Řekni jí co.
Ráda kreslím zvířata a domy.
Řekni jim, proč ráda kreslíš domy.
Protože se mi líbí.
Jistě, protože chce být architektkou.
Nechceš být novinářka jako maminka?
Ne. Chci stavět domy a další věci.
Zeptej se mě, proč je to moje vina.
Proč je to tvoje vina?
Volala mi.
Marina mi volala.
Těsně předtím.
Chtěla mluvit.
Volala několikrát.
Něco jsem dodělávala.
Nepamatuju si co.
Ale muselo to být důležitý. Aspoň...
jsem si to myslela.
Viděla jsem ten hovor.
A nevzala jsem to.
Nechala jsem to zvonit až do konce.
Mobil jsem měla na stole.
Viděla jsem její jméno.
A nevzala jsem to.
Chtěla se mnou mluvit.
A nevzala jsem to.
A nevzala jsem to, protože jsem nechtěla.
Sakra.
Už jde.
-Nahrávej. -Kamera, jedem.
Pojď sem.
-Lino. Jak se máte? -Dobrý den, Lino.
Dobré odpoledne. Jak se máte? Jedete do nemocnice?
Něco nového o stavu vaší dcery?
Jaký je váš vztah s Pedrem?
Omluvil se vám za ty komentáře?
Proč jste tu strávila tolik času?
Kdy se vrátíte zpět na obrazovky?
Lino, jak je vaší dceři?
Co si o tom všem myslí váš manžel?
Co říkáte na to, co se o vás v televizi říká?
Těšíme se, až se vrátíte do pořadu.
Jak je vám?
Lino, mluvila jste s Albertem?
Počkej. Běž!
Pedro. Chcete se k tomu vyjádřit?
-Nějaké prohlášení? -Pozor.
Jste pár?
Děkujeme za váš čas.
Máš to?
České titulky Anna Jančíková S PRO ALFA CZ, a.s. 2026