Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Toată lumea are dreptul la un proces echitabil
şi o reprezentare adecvată
indiferent de circumstanţe.
Circumstanţele... Şi, pentru dv., care sunt exact
circumstanţele clientului dv. ?
Nu, pentru mine nu. Pentru lege.
Circumstanţele sunt toţi factorii care înconjoară un individ
în momentul în care se comite o crimă.
Da, da, da. Eu vă întreb despre cazul dv. concret.
Dacă aş fi vrut o definiţie, aş fi căutat-o într-un dicţionar.
Dumneavoastră nu aţi fi aici invitat, domnule Tabado.
Îmi puteţi răspunde la întrebare, vă rog ?
Ei bine, cazul meu în particular...
În particular, nu pot, pentru că suntem acum
cu cazul într-un moment delicat şi...
Ei bine, nu pot să mă antepronunţ asupra a ceea ce s-ar putea întâmpla.
Nu, întrebarea este mult mai simplă.
Nu vă complicaţi, nu vă complicaţi, domnule Tabado.
Întrebarea este mult mai simplă.
Pentru dv., circumstanţele atenuează
responsabilitatea acestui tip de fapte ?
Da, pentru mine, da.
Adică faptul că, de exemplu,
cineva a fost bătut când era mic,
justifică să devină un violator ? În serie ?
S-ar putea. Ar trebui să investigăm, să căutăm.
- Cum vă spun... - "S-ar putea" ?
Cred că niciun moment nu v-aţi pus în pielea victimelor.
Niciun moment. Nici măcar nu v-aţi apropiat.
Altfel, nu aţi putea spune asta. Fără îndoială.
Acum, dv. ştiţi cum sunt eu, de exemplu ?
Ştiţi despre viaţa mea ? Asta e ?
Nu, nu. Dv. evitaţi întrebarea.
@AnitaDinamita23: Fiica ei e în spital
şi tipa asta dă lecţii de morală unui avocat... Incredibil.
@msiempreharta69: Lina, nu le da atenţie.
Dacă îţi dau hate, e pentru că îi loveşti unde îi doare.
@Tabursito―hatersito: Hahaha, femeia asta e o falsă.
Se dă poliţia moralei şi de două săptămâni nu şi-a văzut fiica...
NIMIC PERSONAL
Scuzaţi dezordinea din casă,
dar am ajuns ieri foarte târziu de la muncă
şi nu am avut timp să strâng, nimic.
Asta ar fi.
Are multă lumină fiindcă e orientat spre sud
şi soarele face tot parcursul, arcul, toată ziua.
Ei bine, salteaua e nouă...
O întrebare: cei 400 sunt negociabili ?
Nu. Îmi pare rău. În plus, ar mai trebui adăugate cheltuieli.
Am înţeles. Eu mă gândeam la ceva mai puţin, sincer.
Am înţeles.
Hai, Jesus. Uită-te înainte. Bine.
Mingea te provoacă.
Ştii că o să te provoace. Apropie picioarele.
- Picioarele, în dreptul umerilor. - Cum ? Aşa, nu ?
O nuntă e o bucurie.
Bucurie ? O nuntă e o amendă, Emilio, îţi spun eu.
Luna asta, am trei nunţi. Trei. 200 de euro nunta.
Adaugi trenul, hotelul. Fă calculele.
Eu am una. Dar în Maracay.
- Asta unde e ? - În Columbia.
În Venezuela.
Nu, omule, nu. Asta e aici. Ceva simplu, o cununie civilă.
Foarte bine. Mult mai bine aşa, decât la 500 de kilometri, în satul tău,
într-un schit din secolul XII... Şi tot circul.
E pentru copii, că, dacă ar fi după mine...
Dacă trebuie să semnăm, semnăm şi gata.
Şi ai deja costumul ?
Sigur, după-amiază, am ultima probă. Am şi vestă.
Fiica ei, Marina Ochoa,
încă este internată în spitalul Virgen de la Salud.
Şi, chiar în această dimineaţă, colega noastră merge s-o viziteze.
ULTIMELE NOUTĂŢI DESPRE STAREA FIICEI LINEI GALLEGO
Conform informaţiilor din cadrul centrului, se pare că
Lina şi soţul ei ar fi avut o ceartă destul de serioasă
în faţa echipei medicale şi a unor pacienţi.
Ne poţi spune ceva, te rog, Lina ?
Vrei să comentezi ceva ?
Lina, tu cum eşti ?
Vii şi mâine ?
Cum te simţi ?
Am ales-o eu, fonturile şi tot.
Familia lui Vero are una diferită. Una foarte insipidă, bej.
Ascultă, Emilio... Cred că nu o să pot veni.
Termină, Pedro. Cum să nu vii la nunta mea ?
Spui asta din cauza Sarei şi a fetei ?
De fapt, eu nu mai fac parte din familia voastră.
Nici din a lui Vero, nici din a ta.
Ele ştiu că eşti invitat.
Eu nu am ce căuta acolo, serios.
Nu ştiu de ce îţi faci asta.
Pot să înţeleg că nu vrei să o vezi pe sora mea. Dar restul...
Restul, nu. Nu înţeleg.
Că un tată nu vrea să-şi vadă fiica...
Nu, nu e că nu vreau să-mi văd fiica.
- Aşa pare. - Nu e vorba de asta.
- Şi ce spune sora mea ? - Nu e vorba de asta.
Zilele trecute te-au văzut la supermarket.
Nici nu te-ai apropiat, la naiba.
- Strada ta e blocată încă ? - Da. Lasă-mă aici.
Pe mâine.
Da ?
Am sunat mai devreme. Am venit să văd camera.
Pot să intru ?
Nu face nimic. Oki, afară, afară !
Hai afară, hai afară.
Nu face nimic.
Vreau să văd casa mai întâi.
Era camera mamei mele. A murit acum un an.
Îţi plac bărcile ?
Le colecţionez. Mă rog, tatăl meu le colecţiona.
Cum te cheamă ? Numele tău adevărat. Care e ?
Pedro.
Aici e ?
Aici îţi petreci ziua aruncând rahatul din tine, Pedro ?
Nu sunt doar eu, mai sunt şi alţii.
Ştiu că nu eşti doar tu, dar nu toţi sunt atât de imbecili
încât să pună pe pagina proprie că închiriază o cameră.
Nu spui nimic ? Pe profilul tău pari mult mai vorbăreţ.
Spune-mi. Ce mi-ai scris. Dar acum, aici. În faţa mea.
Pot doar să vă spun că îmi pare rău.
Cum îţi imaginezi, mă doare undeva că îţi pare rău.
Nu plec până nu îmi spui. Stai jos.
Hai !
Hai, spune-mi şi gata.
Plec, s-a terminat. Nu vreau altceva.
Nu pot. Nu-mi amintesc ce am scris.
- Sigur, nu-ţi aminteşti. - Nu, nu-mi amintesc.
Uite, pot să şterg comentariul.
Nu o să vă mai deranjez, vă promit.
@alge68. Tu eşti, nu, Pedro ?
Eu nu gândesc asta. Credeţi-mă că nu gândesc asta.
Nu ştiu de ce am scris-o. E o prostie.
O prostie ?
Ai neruşinarea să spui că asta e o prostie ?
Poate, pentru oameni ca tine, toate astea sunt normale.
Nu mă cunoaşteţi.
Şi tu mă cunoşti pe mine ? Ce ştii tu despre mine ?
Că am o nenorocită emisiune la televiziune ? Asta ştii ?
Ştiu mai mult.
Ştiu mai multe despre dv. decât dv. despre mine, vreau să spun.
- Serios ? - Mă rog, ce ştie toată lumea.
Şi de asta îţi permiţi să mă judeci ?
Să mă insulţi ? Să mă ameninţi ?
Ce lucrezi ?
Mentenanţă, la un teren de golf.
Şi soţia ta ? Eşti căsătorit sau ceva ?
Sunt despărţit.
Ai copii ?
Am o fiică, dar de ce mă întrebaţi toate astea ?
Pentru că ai dreptate.
Tu ştii lucruri despre mine şi eu nu ştiu nimic despre tine.
Dacă nu scriu ceva aşa, mai dur, nu mă citesc.
Cine ?
Nu ştiu, lumea de pe internet.
Hai, spune şi plec.
- Dar în ce scop ? - Ce te interesează pe tine ?
Pentru că vreau eu, pentru ce vreau eu.
Tu spune.
Te pot da în judecată,
ştii că am cei mai buni avocaţi, nu ?
Spune !
"Meriţi ce ţi s-a întâmplat. Sper să..."
- Nu pot, vă rog. - Spune.
- Vă rog. - Continuă.
"Meriţi ce ţi s-a întâmplat.
Sper să te sinucizi şi tu, curvă nenorocită.
Dacă vrei, te ajut eu."
- Ai face-o ? - Ce anume ?
M-ai ajuta ?
@alge68: Meriţi ce ţi s-a întâmplat.
Sper să te sinucizi şi tu. CURVĂ NENOROCITĂ. Dacă vrei, te ajut eu.
Editează postarea. Şterge postarea.
Ştergi mesajul ? Da.
Oki ? Oki !
Nu ar trebui să conduceţi aşa, în starea asta.
Vă pot duce eu acasă.
Sau, dacă îmi daţi numărul cuiva, al unei rude,
pot suna să vină să vă ia.
Nu e nevoie. Sunt bine.
Pot să fac un duş ?
Da.
Aici, aveţi un prosop, gel şi şampon de asemenea.
Doar că e antimătreaţă. Nu ştiu dacă vă convine.
E în regulă.
Lina ? Te-am sunat de o sută de ori. Am sunat acasă
şi îmi spune Nati că nu eşti nici acolo.
Vino şi...
Ţi-am lăsat prosopul acolo, în baie, în coş.
Foarte bine. Vă simţiţi mai bine ?
Da.
E o invazie de coţofene. Le omoară.
Trebuie să plec la muncă. Deja o să întârzii.
La părinţii mei acasă
era o piesă de mobilier foarte asemănătoare cu asta.
De fapt, aş spune că identică.
Şi mai sunt lucruri în casă care îmi amintesc
de cea a părinţilor mei.
Cât ceri pe cameră ?
400. De ce ?
Bine. O iau. Îţi plătesc acum dacă vrei.
Uite, sincer nu înţeleg ce urmăriţi.
Dacă e pentru ce v-am scris, deja am şters.
Vă jur, puteţi verifica.
Asta nu mai contează. Camera e liberă, nu ?
- Da, dar... - Perfect, o închiriez.
Îţi fac transferul chiar acum.
Păi...
Dacă nu vreţi să vă întoarceţi acasă,
de ce nu mergeţi la un hotel ?
Îţi dau două mii de euro.
Nu cred că sunt mulţi
care să-ţi dea două mii de euro ca să stea aici.
Nu, dar nu e vorba de bani. E vorba de...
- Nu e normal asta. - Ce nu e normal ?
Nimic. Nimic din ce faceţi nu e normal.
Nu ar trebui să fiţi aici.
Şi unde ar trebui să fiu, după tine ?
Păi... Acasă, cu familia dv.
Ce v-am scris, că v-aş ajuta, v-am spus deja că nu vorbeam serios.
Poţi sta liniştit, nu e vorba de asta.
Am nevoie de un loc unde să dorm, atât. Câteva zile.
Tocmai ţi-am făcut transferul.
Cel târziu mâine o să îţi intre banii în cont.
Câinele mai deschide uşa cu labele.
Să închideţi bine.
Oki.
Da, aşa este. Soţul Linei Gallego, Alberto Ochoa,
a ajuns aici acum câteva minute,
din nou, la spital, unde se află fiica lor de 16 ani, Marina.
Alberto Ochoa a refuzat să facă declaraţii
şi ne-a cerut respect în aceste momente
şi intimitate pentru minoră.
De asemenea, Ochoa nu a vrut să spună nimic
despre starea soţiei sale, Lina Gallego.
Carlos de Gante, nepotul regilor catolici,
avea să devină la doar 16 ani
cel mai puternic monarh al creştinătăţii.
PUTEŢI LUA CE VREŢI.
Asta stă acolo aia de o mie de ani. Eu, în locul dv., nu l-aş bea.
Prea târziu. E fiica ta ?
Prefer să nu faceţi asta.
Ce anume ?
Să vă băgaţi în lucrurile mele.
V-au ridicat maşina. Era parcată greşit.
Nu-mi vorbi cu "dumneavoastră". Eu nu-ţi vorbesc aşa.
UNDE ESTE SOŢIA MEA ?
@Javindirectas23: Unde e tipa aia ?
Sigur e pe o plajă, cheltuind banii tuturor.
@67―HJenotromundo: Gallego a fost răpită de extratereştri,
dar staţi liniştiţi, că ne-o aduc înapoi.
@Blen―SZ: Din fericire,
a înţeles în sfârşit că nimănui nu-i pasă de părerea ei.
Oki !
Soţul dv. este aici.
Cine e tipul ăla ?
Un fan.
Cum m-ai găsit ?
Am primit o notificare pe telefon de la cei cu ridicările.
Ai ţigări ?
- Îmi dai una ? - Sigur.
Mai dă-mi una.
Poţi să-mi spui ce cauţi aici ?
Lina, putem vorbi ?
Putem vorbi odată ?
Am nevoie să stau aici câteva zile.
Nu poţi face asta acum.
Nu pot să stau cu tine, Alberto.
Nu pot să-ţi văd faţa. Să te văd plângând. Nu pot.
Stai liniştită, că n-o să plâng.
Am vorbit cu doctoriţa
şi mi-a spus că trebuie să stabilim o dată săptămâna asta.
Nu. Nu o să stabilim nicio dată.
Cred că am fost foarte clară data trecută.
Când ai plecat şi ai lăsat-o cu vorba în gură ?
Asta înseamnă clar ?
Nu o să-mi omor fiica pentru că spune doamna aia.
Doctoriţa aia şi echipa ei,
de două luni, încearcă totul pentru fiica noastră.
Începem iar cu asta ?
Nu, nu vreau să încep nimic, Alberto. Vreau să-mi spună
ce trebuie să fac s-o scot de acolo. Atât.
Uite, astea sunt raportul şi autorizaţia.
Eu am semnat deja.
Ce e ? De ce râzi acum ? De ce râzi ?
Nu o să semnez nimic.
Cât timp a trecut de când nu ai mai intrat s-o vezi ?
Ce spui ? Acum, eu nu mă duc s-o văd ?
De o săptămână nu ai mai intrat.
Tot ce faci e să mergi la spital, să te ascunzi
şi s-o priveşti pe vizor.
Şi ce vrei să spui cu asta ?
Că fiica ta merită mai mult.
Merită să intri în cameră şi să te aşezi lângă ea.
Nu merită să fie aşa.
De asta vreau s-o scot de acolo. Pentru că locul ăla o omoară.
Fiica noastră e moartă de săptămâni. Nu vezi ?
Ce să văd ? Că respiră. Că are culoare în obraji.
Morţii nu respiră, nu au culoare în obraji, Alberto.
Ceea ce respiră e o maşinărie. O maşinărie !
Te rog, du-te la spital, intră în cameră şi uită-te la ea.
Nu fi egoistă.
Serios ? Sunt o egoistă pentru că nu vreau să-mi omor fiica ?
Fiica noastră este moartă.
Eu am petrecut două luni în camera aia.
- Lângă ea, alături de ea. - Foarte bine, foarte bine.
Medalia pentru cel mai bun tată din lume e a ta.
- Mereu faci asta ! - Ce fac ?
Dă-ţi seama. Mereu faci asta.
Încerci să-i faci să pară nişte idioţi pe cei din jurul tău.
Asta nu e o temă de ceartă între noi doi.
- Mă învinuieşti pe mine, nu-i aşa ? - Ce tot spui ?
Da, mă învinuieşti pe mine.
Nu, eu nu cred asta.
Ba da, crezi.
Lina...
Tu...
Tu ştii...
Ştiam că o să plângi. Ştiam.
Ascultă-mă.
Doar asta putem face pentru ea.
Te rog.
Salut !
@Fernelibrerratas: Mi-a trimis-o o vecină...
A filmat asta azi-dimineaţă.
@RullasDuras777: Ce fac hainele bune ! Ce apariţie.
@Berdunes: Dar unde e ? Sigur nu e casa ei...
@Buscamina―Srojas: Fiica, în comă,
şi tipa ascunsă ca un gândac. Incredibil.
Trebuie să-ţi iau telefonul. Am primit reclamaţie.
Dar şi el îl foloseşte. Toţi îl folosesc.
Da, dar, dacă te prind, trebuie să-ţi spun.
Pentru asta sunt plătit. Julian are dreptate.
Stai toată ziua pe telefon.
Erai cât pe ce să intri pe green. Ce-i cu tine ?
Ce facem ? Unde mergem ? Ca de obicei ?
- Da, hai la o bere. Vii ? - Nu pot, băieţi. Distracţie plăcută.
Mulţumesc.
Bună ziua, Pedro. Nu vrem să vă deranjăm.
Doar să vă punem câteva întrebări. Lina chiar este în casa dv. ?
Salut, Pedro. Uite, am văzut nişte imagini cu Lina
într-o piscină. Credem că e casa ta.
Poţi confirma că e casa ta, te rog ?
Ce fel de legătură ai cu familia ?
Este bine Lina ? Consumă vreo substanţă ?
Pedro, mulţumim mult pentru răspunsuri.
Ce relaţie aveţi ?
...prezentate împotriva lui, care susţin aceste acuzaţii.
Şi sunt probe concrete, domnule Martinez.
Ce probe concrete ? Nu există nimic, Inigo.
Scuzaţi-mă, este prea tare volumul televizorului.
M-am cam săturat de atâta manipulare...
Dle Martinez, în această emisiune, nu manipulăm şi nu minţim niciodată.
Uite-l, e fericit. Nenorocitul.
De doi ani aşteaptă să se aşeze în în scaunul meu.
Un moment, domnule Martinez.
Scuze.
Nu-l priveşte în ochi, vezi ? Nu-l priveşte.
Îi evită privirea mereu.
Pe ăştia trebuie să-i fixezi cu privirea.
Intră în panică.
Ştii care e trucul meu ?
Nu-i salut niciodată înainte de interviuri.
Niciodată. Îi ignor.
Aşa, când pun prima întrebare, îi prind în defensivă.
Nu ştiu cum m-aş comporta eu
dacă m-aş avea pe mine însămi în faţă.
Uite, vă pot da banii înapoi dacă vreţi să plecaţi.
Cine ţi-a spus că vreau să plec ? Îmi e bine aici.
Dacă sunt erori, sunt erori administrative,
pe care le putem rezolva
fără să fie nevoie de tot acest circ mediatic.
Cred că mie nu mi s-a luat niciodată un interviu bun.
Domnule Martinez, vă asigur că noi nu facem
niciun circ mediatic. Nu e stilul nostru.
- Este stilul vostru. - Nu...
Vino. Vino, aşază-te.
Dar...
Aici, în faţa mea. Aşază-te.
Aşază-te.
Trebuie să-mi spui bună ziua. Sau bună seara, la ora asta.
Spune "bună seara" !
Bună seara.
Bună seara. Îmi face plăcere să fiu aici, în emisiunea ta.
Nu, în ochi. Priveşte-mă în ochi. Aşa.
Acum poţi să-mi pui orice întrebare, bine ?
Orice vrei tu. Tu eşti prezentatorul.
De ce aţi decis să vă faceţi prezentatoare ?
Ce rahat de întrebare e asta ?
Şi nu-mi vorbi cu "dv.", că nu-mi place. Pune-mi alta.
De ce eşti aici cu mine ? De ce nu pleci ?
Asta e bună.
- Pentru că nu vreau să fiu acolo. - Acolo unde ?
Unde e ea, la spital.
Dar nu are niciun sens să fii aici.
Nu înţelegi. Nici Alberto nu înţelege.
Totul e din cauza mea. Faptul că ea e aşa e din cauza mea.
Şi, acum, singurul lucru pe care îl mai pot face
este să semnez un nenorocit de act ca ea să plece dintre noi.
Să plece, fiindcă doar asta voia.
Voia să plece.
Nu pot să semnez acel act, nu sunt în stare.
Nu pot. Nu pot să-l semnez.
Oki ? Grăsanule ? Unde eşti ?
Uite ce ţi-am adus. Uite.
Ia te uită.
E cineva ? Ştiu că eşti aici.
La naiba.
Deci e adevărat că eşti aici, cu tatăl meu.
Sunteţi trending amândoi.
Oamenii sunt complet duşi.
Unii zic că te ţine aici drogată sau ceva.
Ce ? Te ascunzi sau... ?
Nu.
Porţi halatul bunicii mele.
Tu, care, probabil, ai un dressing cât camera asta de mare !
Din alea cu pantofi şi genţi aranjate pe culori.
Ia zi, câte perechi de pantofi ai ?
În total.
Nu ştiu. Multe.
Deci te ascunzi. Altfel, ce cauţi aici cu tatăl meu ?
Îţi stă bine părul aşa, creţ.
Adică mai bine decât la TV. Pari mai tânără.
Acolo, ţi-l fac ca de doamnă.
Îmi pare rău pentru fiica ta.
E nebunie totală la emisiunea ta.
Te fac praf că nu te duci s-o vezi la spital.
Mă rog, aşa se spune peste tot.
- Fumezi ? - Da. De ce ?
Ai o ţigară ?
Rulez.
Uite.
Îţi fur.
Ai filtru ?
Nu. De o mie de ani nu am mai făcut dintr-astea.
Nu ştiu dacă o să pot.
E uşor. Dacă ai practică de când erai tânără...
- Fumai iarbă ? - Uneori, da.
- Mulţumesc. - Cu plăcere. Ai brichetă ?
Înăuntru, la fermoarul de sus. O vezi ?
Nu mergi la şcoală ?
Nu. Fac un curs cu profil igienico-sanitar, online,
care e obligatoriu ca să poţi tatua. Că o să fiu tatuatoare.
Şi am făcut deja destule tatuaje pe piele de porc,
mi-o păstrează măcelarul.
Şi pe oameni, doar astea două.
Nu-i aşa că sunt mişto ?
Tu o să mai stai mult aici cu tatăl meu ?
Nu ştiu. Nu cred.
Nu-i spune că am venit.
E o gaură acolo în spate, în gardul viu, chiar la baracă.
În caz că vrei să fugi.
Bine, o să ţin minte. Mulţumesc.
Uite, dacă îmi dai zece euro, mâine, îţi iau un pachet de chiloţi
de la hypermarket.
Că nu cred că o să porţi chiloţii bunicii, nu ?
Poţi să-mi aduci şi o clamă de păr ?
Sigur. Da.
Eu mă fac varză de la cocktailuri, să ştii.
Varză. Mă apuc să vorbesc şi nu prind nimic.
Băiete, tu trebuie să vorbeşti pe unde ies ospătarii.
Deci o să mâncăm bucăţi de pâine cu chestii, nu ?
Eu mă gândeam la un muşchi bun.
Stai liniştită, femeie, că nu pleci flămândă.
Şi un homar tot trebuie să puneţi, nu ?
Că o să ai o invitată celebră la nuntă.
Pedro, o aduci pe prietena ta, pe Gallego ?
Julian !
Bună, Pedro. Ce mai faceţi ?
Doar câteva întrebări, Pedro.
Cum este Lina ? A fost să o vadă pe Marina la spital ?
- Pedro, vii de la spital ? - Ce relaţie ai cu Lina ?
Cum este Lina ?
Ai ceva de spus despre Lina ? Ni s-a spus că locuiţi împreună.
Pedro, o să dai vreun comunicat ?
- Îl cunoşti pe Alberto ? - Cum te simte, Pedro ? Cum e ?
Ai ceva de declarat ?
Pedro, de ce nu funcţionează telefonul ? De ce e Lina la tine acasă ?
- Vrei să comentezi ceva ? - Răspunde-ne, de ce ?
Ne poţi spune când o să iasă Lina, te rog ?
De ce nu merge la emisiune ? Pedro !
Maşina a fost lăsată în mijlocul drumului.
Şi eu am aşteptat câteva ore,
dar cum nimeni nu o lua, a trebuit să fac asta.
Mai este dacă vrei.
Nu ştiam că era maşina Linei Gallego.
Sau poţi lua ce vrei din frigider.
La cât îmi plăteşti, poţi să mănânci tot frigiderul.
El e foarte rezervat, foarte...
Nu vorbeşte cu nimeni. E foarte... Foarte tăcut.
- Sunteţi prieten cu Pedro Rico ? - Nu, nu, prieten nu.
Am fost la aceeaşi şcoală, asta da.
Dar, în rest, doar salut şi la revedere şi... Şi atât.
Niciodată nu ne-am jucat împreună, nici când eram mici, nici nimic.
Dar, asta, da, aici şi-a dat arama pe faţă.
Odată, s-a ciocnit cu un camion. Şi o avea pe fată în maşină.
Imaginează-ţi cât de beat era.
Ce nenorocit.
Nu e adevărat. Nu a fost aşa.
Da, am lovit uşor camionul în spate, dar atât.
Şi fiicei mele nu i s-a întâmplat nimic.
Nu trebuie să-mi dai explicaţii.
Ştiu. Nu-ţi dau explicaţii.
Îţi spun că fiicei mele nu i s-a întâmplat nimic. Atât.
Tu crezi în asta ?
În sfinţi, zic. Adică în Dumnezeu, în lucrurile astea.
Nu, eu nu. Mama mea, da. Foarte mult.
"Sfinte ocrotitor, roagă-te pentru mine
ca să primesc mângâierea şi ajutorul cerului
în toate nevoile şi suferinţele mele. În special..."
Aici se deschide o paranteză şi scrie: "Faceţi cererea".
"Veşnic recunoscători. Amin."
Mi-e ciudă pe oamenii care cred în lucrurile astea.
Să crezi că mereu e cineva acolo care te ascultă,
care te ajută să-ţi rezolvi problemele.
Pe mama nu o asculta. Sau se prefăcea foarte bine.
Şi s-o ajute, nici atât.
Începând cu faptul că a lăsat-o să se mărite cu tatăl meu.
Şi, apoi, mama i-a cerut de o mie de ori să se schimbe tata
şi l-a lăsat exact cum era: bătând barul 30 de ani,
până a crăpat.
Aşa că... Şi din cauza mea l-a bătut destul la cap,
pe Domnul Sfânt.
Şi nici în cazul ăsta nu cred că i-a dat prea multă atenţie.
Uneori, când făceam urât de tot cu mama...
Făceam scandal mare.
Ea îmi spunea că semăn cu el. Nu cu El, cu el, cu tata.
E cel cu mustaţă ? Cel din poza din sufragerie ?
Exact.
E greu să scapi de genetică.
Spun adevărul. Toţi gândiţi asta.
Tu, Gonzalo, şi tu gândeşti asta.
Doar că nu o spui, ticălosule. Dar îţi spun...
Unchiul Emilio nu se aşteaptă.
I-am spus că am pregătit ceva pentru nuntă, dar nu ştie ce.
Şi ideea e să le fac nişte poze invitaţilor
aşa, prostindu-se sau ce vor ei
şi, apoi, să le poată lua ca amintire.
Sau să fac un album. Nu ştiu încă.
E asta ?
Nu, e un Polaroid vechi. Sută la sută trebuie să fie aici,
pentru că tata e genul care nu aruncă nimic.
Uite, ca ăsta, de exemplu.
Spune-mi tu la ce naiba îi trebuie ăsta.
- E un sifon din alea vechi. - Da, era al bunicului meu.
- Altul care umplea totul de prostii. - E plin.
Nu ştiu. Nu ştiu nici ce e în el.
Nu, nu ! Nu face asta !
Nu, în casa asta toţi adună rahaturi.
Dar îţi spun că, atunci când o să intre astea pe mâna mea,
arunc tot.
Adică nu o să fac copii, ca să le las doar gunoaie, ştii ?
O să fiu ultima din specie.
Eşti sigură, nu ?
Nu, sigură nu, foarte sigură.
Singurul lucru care mă stresează e cine naiba îmi găseşte cadavrul.
E singurul lucru la care sunt buni copiii.
Eu, de exemplu, sunt convinsă că o să găsesc scheletul tatei
când o să moară acolo sus, pe canapea,
uitându-se la TV sau la calculator, nu ştiu.
- Tu voiai să ai copii ? - Nu.
- Şi câţi ani are fiica ta ? - 16.
Am văzut-o o dată, ştii ? Într-o revistă.
Cu tatăl ei de mână, într-un parc sau ceva de genul.
Uite ! Asta e ! Asta e.
Ia, zâmbeşte.
- Nu merge. - Are baterii sau ce ?
Nu ştiu, lucrurile astea expiră.
Cum stă aici de o mie de ani...
Filmul sau negativul, nu ştiu.
Bine, dă-mi-l, îl iau
şi văd eu dacă pot schimba ce are înăuntru.
Eu nu am avut niciodată Polaroid, mereu mi s-au părut nişte porcării.
Aşa e, nu ?
E greu.
Când eram mică, tata mă urmărea toată ziua cu ăsta.
Nu ştiu cum a putut să-ţi scrie mesajul ăla.
Tatăl tău e o persoană destul de dificilă.
Nu, înainte, nu era atât de nesimţit.
Sau poate că se ascundea mai bine.
Dar acum nici nu vrea să vină la nunta unchiului meu,
care e singura persoană din lume care îl suportă, deci imaginează-ţi.
Şi asta, pentru că merg eu.
Să nu cumva să fie nevoit să facă pe tatăl, îi e greu.
În fine.
La naiba, uite ! Era să uit.
Chiloţii !
Mărimea M, sunt şase bucăţi.
- Şi clama. - Perfect.
M-a costat un euro, şi 12 euro, chiloţii.
Doi euro perechea.
Am geanta sus. Ţi-i dau acum.
Stai liniştită, nu e grabă, îţi amintesc mai târziu.
Şi...
Ăsta, da !
Cadou.
L-am luat de la mama înainte să plec.
L-ai furat ? Ce neruşinare !
Am zis: "Pentru Lina".
Mulţumesc.
@Pasqulatas―supervisor: Ţi-am dat de urmă,
avem adresa ta şi ştim că eşti Pedro Rico.
Pregăteşte-te să primeşti o vizită surpriză.
Beţiv nenorocit, ratatul dracului.
@Porromarenkino01: Nu vedeţi ce se întâmplă ?
Tipul ăla profită de ea... Poliţia ar trebui să facă ceva imediat.
@Tabuiriko: Dacă viaţa ta e o mizerie,
tu ar trebui să te sinucizi !
Eşti pe cale să îţi ştergi contul.
Vrei să continui ?
Da.
Acest cont a fost şters cu succes.
Ştii deja că nu trebuie să mişti piciorul stâng.
Piciorul stâng nu se mişcă niciodată. Mişcarea e... Şi rămâi aşa.
- Auzi, de ăsta ziceai ? - Da, da.
Ce ? Nu mă înnebuniţi, la naiba.
Clubul e deja destul de agitat.
Atenţie, la naiba.
Nu i-aţi făcut poze, nu ?
Să nu vă pună dracu', nu-i faceţi poze.
Avem deja un scandal de nu-ţi vine să crezi.
Dar chiar stă la el acasă ?
O să ne sune până la urmă. Hai. Când faci asta...
Lasă-l, la naiba.
Vedeta ! Vedeto ! Ce-i ?
Sunt mai atenţi la tine decât la mine, frate.
Ce ?
Hei ! Ce faci ? Eşti dus cu capul ?
Nu spui nimic.
Pedro, a trebuit să o las baltă pe Vero din cauza ta.
Eu nu trebuia să fiu aici. Mă însor mâine, la naiba.
N-ai idee cât de mult îmi doresc să te însori odată, Emilio.
Şi să nu mai baţi la cap cu culoarea invitaţiilor,
cu costumul, cu vesta pe care o s-o porţi
şi cu cele 33 de tipuri de aperitive pe care o să le mâncăm.
De parcă ai fi prima persoană din lume care se căsătoreşte, la naiba.
Scuze.
Uite, Pedro, cred că cel mai bine ar fi să te duci acasă
şi să-ţi iei câteva zile libere.
Cred că ai destule adunate.
Revii când se limpezesc lucrurile.
În plus, m-am gândit că...
Ce contează dacă iei tu jobul sau dacă îl iau eu ?
Până la urmă, banii rămân în casă.
Nu merită să ne certăm pentru prostia asta.
Încă puţină pâine, te rog.
Şi, oricum, niciodată nu ne angajează pe niciunul dintre noi.
Adevărat. De ce oare ?
De ce să fie, Roberto ? Pentru că am încărunţit.
Tocmai am văzut-o pe fiica mea ieşind din casă.
A venit după un Polaroid. Vrea să facă poze pentru nuntă.
N-ar fi trebuit să-i deschizi uşa.
Eu nu i-am deschis nimic. Are chei.
Vine să vadă câinele când nu eşti acasă.
De când ai intrat pe uşa asta, nimic nu mai are sens.
Eu nu am nicio legătură cu asta. E problema ta.
Problema mea ? Care e problema mea ?
Că fiica ta crede că nu o iubeşti.
Asta ţi-a spus ea ?
Asta voiai, nu ?
Nu vorbi despre ce nu ştii.
Ce e ? Nu vrei să vadă ce om de rahat eşti ?
Dar ştie deja foarte bine. Şi nu-i pasă.
Preferă un tată de rahat decât să nu aibă deloc.
Ce zici de asta ? E doar o scuză a ta.
E o scuză ? E o scuză ?
Şi asta ce e ? Ce e asta ?
Fiica ta moare într-un spital nenorocit,
iar tu stai aici ascunsă şi îmi dai lecţii de paternitate.
Asta ce naiba ? Care e scuza ta ?
Noi doi suntem nişte egoişti.
Singura diferenţă e că eu sunt faimoasă, şi tu, nu.
Stai liniştit, când o să plec eu, ăia de afară vin cu mine.
De la şcoala de engleză...
Da, nu pot după-amiază şi mi-au schimbat ora.
Avem ceva foarte special
ce ne-ar plăcea să împărtăşim cu dvs.
După cum ştiţi, acest program
a fost prezentat de colega noastră Lina timp de mai mulţi ani
şi eu am avut norocul să lucrez cu ea în fiecare după-amiază. Ei bine,
înainte ca ea să plece să prezinte noul ei proiect, acum şapte ani,
i-am pregătit o surpriză foarte specială de ziua ei.
Am reuşit să recuperăm imaginile.
Nu pot să cred ! Ce faci aici ?
Ţi se pare cunoscut ?
Nu pot să cred. De asta te purtai ciudat azi.
Cum să îmi faci asta ?
- E ziua ta. - Mulţumesc.
Bună, Marina, ce mai faci ?
Ce părere ai despre locul unde lucrează mama ?
- Îţi place ? - Da.
Ştii că are toată cabina plină de poze cu tine ?
Şi o păsărică mi-a spus că îţi place mult să desenezi.
- Da. - Spune-i ce îţi place să desenezi.
Îmi place să desenez animale şi case.
Spune-le de ce îţi place să desenezi case.
Pentru că îmi plac.
Sigur, pentru că vrea să fie arhitect.
Nu vrei să fii jurnalistă, ca mama ?
Nu, vreau să fac case şi alte lucruri.
Întreabă-mă de ce e vina mea.
De ce e vina ta ?
M-a sunat. Marina m-a sunat chiar înainte.
Voia să vorbească cu mine. M-a sunat de mai multe ori.
Eu terminam ceva.
Nici măcar nu-mi amintesc ce, dar, probabil, era important,
sau, cel puţin, eu credeam că e important.
Am văzut apelurile, dar nu am răspuns.
Am lăsat să sune până la capăt.
Telefonul era pe masă
şi i-am văzut numele, dar nu am răspuns.
Ea voia să vorbească cu mine, iar eu nu am răspuns.
Nu am răspuns pentru că nu am vrut. La naiba !
Iese, iese.
Porneşte, camera ! Camera ! Vino ! Apropie-te !
Bună, Lina. Bună ziua. Cum te simţi ?
Bună ziua, Lina. Ce faci ? Mergi la spital acum ?
Vreo noutate despre starea fiicei tale ?
Ce relaţie ai cu Pedro ? Te rugăm, ne poţi spune ?
Ţi-a cerut iertare pentru tot ce a spus despre tine pe internet ?
De ce ai stat atât de mult în casă ?
Oamenii întreabă când te întorci pe platou.
Lina, cum e fetiţa ?
Ce părere are soţul tău despre toate astea ?
Vrei să faci un comentariu
despre tot ce se spune zilele astea despre tine la TV ?
Abia aşteptăm să te vedem din nou în emisiune, bine, ca de obicei.
Cum eşti ?
Lina, nu spui nimic ?
Lina, ai reuşit să vorbeşti cu Alberto ?
E Pedro. Hai !
Bună, Pedro. Vreţi să faceţi o declaraţie ?
Pedro, o să faceţi vreo declaraţie ?
- Atenţie, atenţie la microfoane. - Ce relaţie aveţi ? Sunteţi un cuplu ?
Mulţumim că ne-aţi răspuns.
Ai înregistrat ?