Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
ČAS NA HRDINSTVÍ
- Jak je, chlapi? Všechno v pohodě? - Jo, pohoda.
Pohněte.
Hezky načas, jak se sluší a patří. Hele.
A co ta dodávka?
V pucu.
Stodesítku zvládá hladce, volant se neklepe.
A ta věc?
- Tady. - Vyměníte ji za plnou?
Tak nějak.
A nikdo si toho nevšimne?
Snad ne.
- Odvezte to. - Snad.
- Pohyb. - Montero!
Pojďte sem.
Dobrý večer. Můžeme?
Vemte místo.
- Díky. - Jedli jste?
Jo, cestou jsme si došli na jídlo.
S naloženou dodávkou?
Jo, ale bez obav, koukali jsme na ni z okna.
- Takže všechno v pořádku? - V cajku.
Ani naše starý nic neví.
Řekli jsem jim, že se jedeme pomodlit ke svatýmu Tadeášovi.
Takže se o nás ani o fabrice nikdo nedozví?
Ne, nikdo. Dali jsme si majzla, nespěchali jsme.
Tady Casasolu tuhle převeleli, asi před měsícem.
Přijel z Bajía s kopií klíčků.
Precizně, potichoučku. Jak to máte rád.
No dobrá. Takže je to v suchu.
Přesně tak.
Nuže, hoši.
Peníze obdržíte příští týden.
Mockrát děkujeme.
A ty?
Neřekls to nikomu?
Seš nějakej zamlklej.
- Ne, nikomu nic. - Určitě?
Ano.
Fakt ses nikomu nepochlubil, kolik si vyděláš?
- Ne, nikomu. - Ani žádnýmu kámošovi? Kolegovi?
Nějaký buchtě?
Ne.
Výborně.
Klídek.
Nevyšiluj, nic se neděje.
Zhluboka se nadechni.
Dýchej.
Stačí mi říct, jestli o tom někdo ví.
Nikdo nic neví, Solaresi. Nikdo.
Proč to prostě neřekneš?
Protože nikdo nic neví.
Jenže já chci, abys mi zalhal.
Tak lži.
Podívej na svýho kámoše. Tvrdil, že to nikdo neví.
A jak dopadnul? Je tuhej.
Fakt to nikdo neví, Solaresi. Přísahám na svý děti.
Na svý děti.
Prosím, přísahám.
Abys to pochopil, pokud podle tebe nikdo nic neví,
tvoje smrt to celý uzavře.
Ale jestli jsi to někomu řekl, pak tě nemůžu zabít.
Chápeme se?
Jo.
Někomu jsem to řekl.
- Vážně? - Jo.
Nežeru ti to.
Ne! Solaresi, ne!
Prosím! Ne!
Dále.
Dobrý den, pane komisaři.
- Doteď byl. - Ten včerejší zápas byl špica, co?
Nebuď vlezdoprdelka, Montijo. Co tam máš?
Nic moc. Tři ukradený auta…
- Banality vynech. - Ano.
Nějací chlapi vybílili byt jedné dámy.
- Je zraněná? - Nijak vážně.
Dej to Gómezovi.
Dvě gorily v nočním klubu v centru zmlátily nezletilého.
Bohužel včera zemřel na vnitřní krvácení v Xoco.
Panebože.
Majitel klubu nám každý měsíc něco pošle. Chce s vámi mluvit.
Dej to Jiménezovi, ale ať mi všechno hlásí.
A manželka armádního zaměstnance nahlásila svého muže jako nezvěstného.
Prý jel s kamarádem do chrámu svatého Tadeáše.
A už se nevrátil.
Prober to s Ugartem… Tamhle je. Ugarte!
- Pane. - Montijo ti dá složku k případu.
Dva nezvěstní armádní zaměstnanci…
Promiňte, veliteli.
Díaz nic nedostane?
- Proč? - Vy jste to neslyšel?
Co jsem neslyšel?
Díaz je troska.
Minulej týden načapal svou ženu s jiným.
Podvádí ho už půl roku.
Kdybyste mu mohl něco přidělit…
Víte, jako terapii prací.
Jistě. Ale je vůbec schopný služby?
Bere prášky na spaní,
ale co to s ním zkusit jako s Gómezem, když mu umřelo dítě?
Ať ho doprovází psycholog.
Promluvím se soudcem, jestli je nějaký k dispozici.
Tak jsme se nedohodli. Ano, já vím.
Neřekl soudce, že můžu přednášet na Colegio de Bachilleres?
Nebo pracovat s postiženými dětmi?
Díky.
Policejní stanice nejsou bezpečný. Můžou vás tam unést.
Vážně tam unášejí lidi. Je to džungle, pane.
Jistě.
Veřejně prospěšný práce mi pomůžou s podmínkou.
Využiju svojí profese, abych si odpykal trest službou veřejnosti.
A vyhnu se tak dalšímu stíhání.
- Ale proč u policie? - Nevím.
- Mám z toho nervy. Co chtějí? - Netuším.
Mám pomáhat nějakýmu detektivovi. Vysvětlí mi to.
Nestresuj se. Nějak se z toho vykroutím.
Volala tvoje máma, jestli dnes dorazíme.
- Kam? - Na pesach.
On je pesach?
Ten čas letí, Diano. Dejte mi minutku.
Jestli chceš, něco objednám a najíme se spolu doma.
- Dobře. Jasně. - Jestli nechceš, nevadí.
- Ne, chci. - Ale nechceš.
Poslouchej se.
- Zlato, klid. Chci. - Ale nemáš na to náladu.
Lásko, vážně chci, abys objednala jídlo a abychom si udělali hezkej večer.
Neboj, bude to dobrý.
Doktore Silversteine, byl jste odsouzen za…
Srazil jsem ženu.
Teda ve skutečnosti se mi vrhla pod auto.
Zažalovaly mě její děti. Jí se nic nestalo.
Sebrali mi auto, registraci, řidičák. Všechno fuč.
Tak jako tak, soudce vám nařídil veřejně prospěšné práce.
Ano. Jen bych rád věděl, co přesně máte na mysli.
Doktore, jeden z našich agentů si prochází těžkým obdobím.
Před pár dny zjistil, že jeho žena žila dvojí život.
S jiným mužem.
Ne, bojovala po nocích v převleku se zločinem.
Ano, měla jiného, kolegu z práce.
- Sledoval ji a přistihl je spolu. - Rozumím, to…
Představovali bychom si, že byste detektiva doprovázel
a pomohl mu s návratem do práce.
- Taková… - Ergoterapie.
Podívejte, pane,
mám kamarádku, která je špičková párová terapeutka.
- Na tohle by byla ideální… - Ne. Bude to jeden na jednoho, doktore.
A nedokázali bychom třeba najít jiné řešení?
Nabízíte mi úplatek?
Ne…
To by se vám totiž ta služba veřejnosti mohla protáhnout.
Slyšel jste o skládce Xochiaca? Zdolával byste hory odpadků.
Kdepak. To bych si nedovolil.
Myslel jsem něco jiného.
Jde o to, že Díaz je syn jednoho z mých nejlepších přátel.
Byl to kmotr mého dítěte, takže se mě ta záležitost silně dotýká.
A on ví, že ho mám doprovázet?
Zmínil jsem to. Hele, už jde. Díazi!
Ahoj, chlape. Jak se držíš?
Zdravím, pane komisaři.
- Máte se? - Hned líp, když tě vidím.
- Montijo. - Čau, Díazi. V pohodě?
Jo, dobrý. Aspoň myslím.
Díazi, představuju ti doktora Liebermana.
Silversteina.
- Těší mě. - Nápodobně.
- Tady pan Silverman… - Silverstein.
- Jsem Silverstein. - Jasně. Je místní.
Zkrátka je to psycholog.
Rádi bychom, aby tě doprovázel při práci.
- Montijo ti dá složku s… - Počkat, jak jako doprovázel?
Říkáte, že s ním mám jezdit v hlídkovým voze?
To je nebezpečný.
Ne nutně.
Naše práce je rutinní.
- Díaz je jeden z našich nejlepších… - Šéfe?
Doktor má pravdu, tohle není nutný.
- Vlastně je to absurdní. Upřímně, já… - No jistě.
Jsem v pohodě.
Vypadá v pohodě.
Jen klid.
Společně najdeme řešení, dobře?
Podívej se na mě.
Dokud existuje východisko, není třeba věšet hlavu.
Jakmile si uvědomíme, že není všem dnům konec,
současnost přestane být tak tragická.
Koukám, že jste si padli do oka.
Dobře, tak…
se do toho pustíme? Řekneš mi, co se přihodilo?
Moje žena. Jsme spolu skoro čtyři roky.
Táhne to s jiným.
Dobře. A v čem je problém?
Tys ji nikdy nepodvedl?
Párkrát jo.
A řekls jí to?
- Ne. - Proč ne?
- Není to snadný. - Jistěže ne.
Ale přesně proto chci, abys mi řekl, jak ti teď je.
Jak mi je? Mám úzkosti.
Červená.
Kokote zasranej!
Vynadal jsi jí aspoň pořádně? Nadával jsi?
- Ne. - Jak to? Proč ne?
Co z toho?
Protože v tom nevidíš smysl, nebo ze strachu?
Ze strachu? Horší už to nebude.
Pokud už hůř nebude, proč nemůžeš spát?
Na co prášky, když je nejhorší za tebou?
Nezlob se, že to tak řeknu, ale zdáš se mi pěkně vynervovanej.
- Víš, co je to panika? - Cože?
Panika je strach, že se stane to,
čeho se nejvíc bojíš.
Hej!
Jo? A čeho se nejvíc bojím?
To teď musíme společně zjistit.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
- Dobrý den. - Dobré ráno.
Tamhle je.
Dobré ráno.
- Díky, že jste nás přijal. - Strážníku.
Mám jen tři otázky.
- Jste si jistý, že jeli sami? - Ano, jsem.
Nemohli odjet s jinými ženami? Kamarádkami? Milenkami?
Montero je zakřiknutej.
Casasolu skoro neznám. Převeleli ho z Bajía.
- A jste v kontaktu s továrnami? - Samozřejmě.
- Kvůli práci. - Pomůže nám jakákoli zmínka nebo stopa.
- Dobře. - Třeba melouchy.
- Chybějící zbraně, výbušniny, cokoli. - Dobře.
Dám vám na sebe číslo, kdyby…
Sakra. Nemáš kus papíru?
- Jo, jasně… - Něco na…
Paráda. Díky.
Přeškrtni moje číslo, prosím.
Prosím?
Co jste říkal?
Že je tam moje číslo.
- Kdybyste cokoli potřeboval. - Díky.
Tady to máte.
Promiňte, pánové. Generál Valdés vás přijme.
Výborně.
- Díky za všechno… - Santos.
Santosi.
Něco nechápu. Casasola řekl ženě, že pojedou Monterovým autem,
a Montero zase té své, že Casasolovým.
Jenže obě auta stojí doma.
Měli přístup k nějakému vojenskému vozidlu?
Ne.
Ne, žádná vojenská vozidla využívat nesměli.
V pořádku?
Promiň.
Nemůže to souviset s pašováním zbraní?
Co prosím?
Před pár dny jsem četl v La Jornadě, že mnoho mexických vojáků
je zapletených do obchodu se zbraněmi.
Ne všichni, samozřejmě.
Jen někteří.
Ne. S obchodem se zbraněmi to nemá co dělat.
Sakra! Koukej poslouchat, do hajzlu!
A nechovali se divně? Co nějaké zvláštní telefonáty?
Žádné zvláštní telefonáty.
Dobře.
A ten povýšenej nácek mě propichoval pohledem.
A tys mě mu tam nechal napospas. Byl jsem za idiota.
Měl jsi pravdu.
- V čem? - Že jsem jí dost nevynadal.
To je ono. Málo jsem nadával.
Hned je mi líp.
A proč myslíš, žes jí dost nevynadal?
Proč jsme říkali, že pořád může být hůř?
Protože mě podvedla, ale neopustila.
Když ji urazíš, mohla by tě opustit,
A panika jde ruku v ruce se strachem z opuštění.
Co za tím stojí? S jakým zážitkem z dětství si to spojuješ?
S tím, jak máma nechala tátu, když ho vyhodili z práce.
No vida, a jsme doma.
To je zásadní, Díazi. Udělali jsme velký pokrok.
Co táta dělal?
- Byl taky polda. - To jsou věci. A proč dostal padáka?
Přistihli ho, jak přeprodává zabavenou zásilku spotřebičů.
Takže ho obvinili z korupce.
Kolik ti tehdy bylo?
Asi 13 nebo 14.
To je velký.
Nastupující puberta, člověk se vyvíjí.
A zrovna, když se máš stát z chlapce mužem,
tvůj otec selže jako mužský vzor.
A čí opovržení si tak vysloužil?
- Mámino? - Žen, Díazi!
„Žádná ženská mě nebude milovat.
Jako chlap jsem k ničemu.“
A když si připočteš typické mužské démony…
„Opustila mě, protože ten druhej je lepší v posteli.
Opustila mě, protože vydrží dýl než já.
Protože má tvrdší penis než já…“
Ne!
Ty hajzle!
Naboural jsi mě, kreténe!
Zastav, ty sráči!
Díazi, právě jsi do někoho naboural.
- Kdepak, sotva jsem ho škrábnul. - Ne, Díazi, nabořil jsi ho.
To je v pohodě. Klídek.
Jak myslíš. Ty jsi tu polda.
Tak jo, moc díky, Díazi.
Děkuju. Konečně mám trochu klid.
Jo, a chtěl jsem ti dát svou vizitku.
Tady je moje číslo.
Kdybys cokoli potřeboval, zavolej. Chodívám spát pozdě.
- Snad ti nekomplikuju život. - Ne, vůbec.
To je tvůj táta?
Jo.
Pěkný.
Tak jo…
Pamatuju si, jak jsem se za něj styděl.
Když ho vyhodili, flákal se doma v teplákách, zarostlej.
Neustále jsme se dohadovali.
- Rozumím. - Chtěl jsem ho změnit.
Ale měl jsem si chvíle s ním užívat, dokud jsem ho měl.
Bohužel to pro dnešek musíme zabalit.
Ale naťukl jsi důležitý aspekt.
Ani jsem se nezeptal, kde bydlíš.
Já? V Satélite.
Ale teď tam nejedu. Ubytoval jsem se v hotelu v Tlalpanu.
Domů se mi nechce.
- Jasně. - Ne po tom, co jsem Mónice řekl.
Chápu.
- Tak zase zítra. - Odpočiň si.
Kde budeš jíst?
Ahoj!
- Ahoj. - Ahoj, lásko.
- Zdravím. - To je moje přítelkyně Diana.
A tohle je detektiv Díaz.
Neřekls mi svoje jméno.
- Cameron. - Cameron Díaz.
Ty jeden…
Dělám si srandu.
Trapnej vtip.
- Alfredo. - Tudy, Alfredo.
- Těší mě. - Buď tu jako doma, Alfredo.
Dům je z 19. století. Mám tu ordinaci. Udělej si pohodlí.
Musel jsem ho pozvat na večeři. Prožívá těžký období.
- Vynahradíme si to. - Sakra, Mariano, proč mi tohle děláš?
Nezlob se.
A moc se ke mně nelísej. Je zranitelnej, přecitlivělej.
Nechci, aby se trápil.
Miluju tě.
Máš rád klasickou hudbu, nebo pustím něco jinýho?
- Pusť, co máte rádi. - Dobře, pojď dál.
Prosím.
- Omluvte mě. - Jasně.
Co to je?
To je Peña de Bernal.
To jsem fotila na naší poslední dovolený. Kdy to bylo? Tři roky zpátky?
Tři roky. Lezení je moje vášeň.
Vypadá to nebezpečně, ale visí sotva metr a půl nad zemí.
Hraje si na hrdinu, ale je to můj plyšáček.
Jdeme jíst?
Pozor, tohle je hořký.
Fakt že jo.
Připomínáme si tak dobu, kdy jsme byli otroci.
Za druhý světový?
To taky, ale myslím v Egyptě.
Před čtyřmi nebo pěti tisíci lety, když jsme stavěli pyramidy.
- Nestavěli jsme je. - Ale jo.
- Neexistují důkazy. - O tom nediskutuju.
- Nenuď ho dějepisem. - Historie je náhodou fascinující.
- Viď, Díazi? - Macesový knedlík?
Ano, děkuju.
Díky.
- Je to výborný. Díky. - To jsem ráda.
Děkuju.
Stejně je to náhoda, že jsme se poznali.
Najednou mám za kamaráda poldu a ty zase žida.
Ohledně policajtů panuje spousta předsudků, co?
Jo. Jen bych to nenazývala předsudky, když u vás bují korupce.
Diano.
Lidi jsou všelijaký, ale s tím, kolik nám platěj…
Doktoři a učitelé taky vydělávají málo, ale úplatky neberou.
- Diano. - Taky nemají zbraně.
Být ve vedení, jako první bych jim zvýšil platy.
Nespojenýho ozbrojence přece potkat nechceš.
- Souhlas. - Souhlas.
- Ty knedlíky jsou výborný. - Viď?
Díky. Objednala jsem je.
Co jsi dneska dělala, zlato?
Nic.
Byla jsem u zubaře.
- Jaký to bylo? - Nic moc. Budou mi čistit kanálek.
To snad ne, to bolí jak čert.
A hledala jsem si práci.
Firma, kde Diana pracovala, před pár měsíci zkrachovala.
- Je účetní a hledá práci. - Jo, no…
Jsi v pohodě, Díazi?
Jo, dobrý.
Na pátek jsem nám domluvila padel se Sandrou a Alexis.
Určitě, Díazi? Zdáš se mi napjatej.
Ne.
Tvoje žena tě podvádí.
Cože? Jak to myslíš?
Jak to říkám. Je ti nevěrná, doktore.
Cože? Jak jako nevěrná, Díazi? Kdepak.
- Podvádíš ho? Ano, nebo ne? - Nevím, co…
- Co to povídáš, Díazi? - Tak podvádíš ho?
Uklidni se… Co to do tebe vjelo? Zbláznil ses, Díazi?
- Podvádíš ho? - Hej!
Hej! Uklidni se, Díazi.
Uklidni se, dobře?
Díazi, no tak.
Podívej se na mě.
To si projektuješ.
Nemluvíš k ní, ale ke svý ženě.
- Díazi! Hej! - Ne.
- Ne… - Díazi!
- Polož tu pistoli. - Podvádíš ho?
Odpověz! Je to snadný!
- Polož to. - Je to snadný.
- Polož to! - Buď jo, nebo ne.
Podvádíš ho? Jo, nebo ne?
- Jo, nebo ne? - Jo!
- Cože?
Jo!
Jak jako jo?
Je to pravda, ale miluju tě. Přísahám.
- Jak to myslíš, Diano? - Je to pravda.
- Nechtěla jsem. Odpusť mi. Já… - Proč mě podvádíš?
Mluv jasně. Plácáš pátý přes devátý.
Myslela jsem, že máš jinou.
Kde bych na to vzal čas, když si u mě pacienti podávaj dveře?
V čtenářským klubu jsme rozebírali Paní Bovaryovou.
A učitel říkal, že to byla velmi statečná žena.
Byla statečná, protože žila v jiným století, Diano!
Tehdy byly ženy utlačovaný a nepodváděly svý muže.
Dneska podvádíte všechny. To bys neřekla, co? Jste jak přes kopírák!
- Počkej, ne. - Ale ano.
Jsi blbej nebo co? Jak tě to napadlo?
S kým se tahá?
S učitelem z čtenářskýho klubu, kam ta nána… chodí.
Ale jak jsi na to přišel?
Dávala si načas s tak jednoduchou odpovědí.
A nenosí prstýnek.
To je klasika.
Nejsme svoji, Díazi. Nemáme prstýnky.
Musíme odsud vypadnout. Pojď.
- Mariano… - Nemluv na mě.
Mrcha jedna.
Nechápu, jak…?
- Taky jsem byl pitomec. - Proč?
Několik let jsem náš vztah zanedbával.
Žil jsem jenom prací.
Byl jsem sám na 20 konferencích. Má pravdu.
- Má pravdu. - Myslíš?
Byla ti nevěrná.
No a?
Taky jsem jí zahýbal. Z toho bych vědu nedělal.
Proč se chovat jako macho?
Jasně, ale ona by z tvý nevěry vědu dělala, ne?
To jo.
Takže když se na to podívám s nadhledem jako dospělej člověk,
není to taková tragédie, ne?
To ti radí rozum, ale co srdce?
Jo, ale právě na rozumu záleží, srdce je vedlejší.
A pravdou je…
že srdce neví, co s tím.
Do toho.
Správně, pusť to ven.
To je ono. Vybreč se.
Jen se vybul, kamaráde. Breč jako chlap.
- Mrcha jedna. - Jo, je to mrcha.
Taková mrcha.
Díazi, jsi na příjmu?
- Díaz na příjmu, centrálo. - Taková mrcha.
Máme dvě těla v dodávce v Tláhuacu. Možná to budou ti muži, které hledáte.
Rozumím, jedu tam.
SOUDNÍ LÉKAŘ
Tady, pane.
Tady.
Jsou to ti, co hledáš, Díazi!
Měli bychom jejich ženám oznámit, že si pánové už nepřihnou.
Pane komisaři.
Hele, utopili to auto v nejhlubším místě. Ti parchanti věděli, co dělají.
Kdyby tady nečistili… Jak se tomu říká?
- Lilie. - Cože?
- Lilie. - Nenašli bychom je.
- Bacha. - Promiňte.
Co si o tom myslíte?
Je možný, že zkoušeli tu dodávku rozebrat.
Nebo prodávali zbraně na černým trhu.
Kdo ví.
Jak to jde s doktorem?
Dobře. Pomáhá mi zachovat chladnou hlavu.
A na vyšetřování se cítíš?
Já? Bez problému.
Pane komisaři!
Co o tom autě ještě víme?
Nemělo značky, ale získali jsme číslo motoru.
Kontrolujeme registr.
Vidíte? To není původní zámek.
Je kradený.
Musíme zavolat doktoru Ramírezovi, aby zítra poslal zprávu.
Pomůže nám jakákoli stopa.
Jistě.
LUXUSNÍ APARTMÁNY
Pojď.
Čistá postel, čistý povlečení.
Dáš sprchu, odpočineš si.
Dobrý večer.
- Vaše klíče. - Díky.
- Kdo to je? - Kolega.
Zatracený poldové.
Na.
Vezmi si.
Zapij je oba najednou.
Vstávej. Tak pojď.
Po těch budeš spát jak dřevo.
Dobrou noc.
Dobrou noc, Díazi.
Za půl hodiny dostanu zprávu od koronera. Jdeš taky?
Není to trochu silný kafe?
Ne, budeš nadšenej.
Projektil pronikl do týlní oblasti, vyšel přední stranou krku
a nakonec štrejchnul vnitřní stranu levého lýtka.
Na Casasolových dlaních byly kovové částice, železa nebo olova.
Nejspíš po delší dobu manipuloval s něčím těžkým.
Tady Montera zastřelili u zdi nebo na podlaze.
Střela pronikla pravým spánkem a vyšla v místě druhé stoličky.
Nábojnice je zdeformovaná. Poslal jsem ji na balistiku.
V 10:00 přijdou výsledky.
Vy jste nový, co?
Ne, to je kámoš. Je sklíčenej, tak jsem ho vzal na vzduch.
Jestli to pomůže, jste na tom líp než tihle dva.
Další!
Dobrý den.
Dobrý den. Jdu si pro zprávu ke Casasolovi a Monterovi.
HLEDÁ SE KOČKA
Přinesli ji před půl hodinou. Nejsme expresní služba.
Počkejte si.
Dobře.
Venku?
TICHO – NERUŠTE STŘELCE
Měl bych být s pacientama.
V tomhle stavu ale nechci nikoho vidět.
Asi bych jim měl zavolat, aby to věděli, ne?
Anebo ne, ať si trhnou.
Věčně se hroutí, tak co bych tentokrát nemohl já.
Chceš to zkusit?
Já?
Ani náhodou. Neblázni.
Připadám si jak ve Smrtonosný zbrani!
- Fakt? - Jo!
Tak fajn, ráže .40.
Osm nábojů, automat.
Přesná na 35 metrů, účinný dostřel až 120 metrů.
- Perfektní. - Vložíš nabitý zásobník.
- Jasně. - Vypneš pojistku.
Natáhneš.
Pravá ruka na rukojeti,
druhá ruka ji podpírá. Lokty pokrčený.
Připrav se střílet, ale pro jistotu nedrž prst na spoušti.
Abych se nezastřelil, kdybych spadnul.
- Jasný. - Dobře.
- Zamíříš na nepřítele. - Já nemám nepřá…
- Dobrý! - No jo.
Pomůžu ti.
Tak teď ty.
No dobrá.
Vložím nabitej zásobník.
Vypnu pojistku.
Roztáhnu…
- Natáhneš. - Natáhnu.
Uchopím rukojeť a podepřu si ruku.
Ohnu kolena a lokty, kdybych padal.
A vystřelím.
Tři zásahy do kartonu.
- A jeden do terče. Slušnej začátek. - Pěkný.
Táhne tě to doleva. Vidíš?
To se spraví.
Kam to táhne tebe?
- Cože? - Při střelbě.
Kde je druhý zásah? Na kartonu není.
Ale je. Trefil jsem dvakrát stejný místo.
- Nepřišli jste si pro zprávu? - Ano, promiňte!
Jdeme?
Střelná zbraň, osmatřicítka Smith. Jasně.
- No jo, speciál, logický. - Co je na tom logickýho?
Co se stane, když vystřelíš? Vyletí nábojnice. A co jsou nábojnice?
Důkazy. A důkazy po sobě nechat nechceš.
U revolverů zůstanou v bubínku. Pak se nedají vystopovat.
Ale pořád máš stopu, ne?
Osmatřicítku speciál tu má asi 750 000 lidí.
Na černým trhu je seženeš pod 3 000 pesos.
- Díazi, jsi na příjmu? Díazi. - Už jdu.
- Slyším. - Ta dodávka byla vážně kradená.
Zmizela před dvěma týdny u stanice Chabacano.
- U kterýho výstupu? - Někde u linky 3.
Ta vede do historickýho centra.
Zmizela zaparkovaná, nebo to bylo ozbrojený přepadení?
- Co je ve zprávě? - Ukradli ji zaparkovanou.
Ve dne, v noci?
- V 15:00. - Díky, Montijo.
Není zač, Díazi.
- Kam jedeme? - Do Tepita.
Stavíme se za jedním kámošem.
Už je ti líp?
- Uvidíme. - Jasně, uvidíme.
- Kouříš? - Ne, díky.
Co to děláš?
Kouřím.
Jo, ale marihuanu.
- No a? - Jsi polda, Díazi.
No a?
Marihuana je nelegální.
Tys snad nikdy nehulil?
To je úplně jedno, o to tu nejde.
Jedu v policejním autě s poldou. Měl bys jít lidem příkladem.
Aha, pán je vzornej občan.
Výborně.
Jak víš, že jsem nikdy nehulil? Vůbec mě neznáš.
Bys nebyl tak zaujatej.
Dobře, dej to sem. Stejně jsem na dně.
Ale je to na hlavu, takhle za bílýho dne.
Šlukni si a chvíli to podrž v plicích.
Ty seš stejně kvítko. Jezdíš na červenou, hulíš.
- Jak dlouho? - Dokud vydržíš.
Pak pomalu vydechni.
ZAŠKRŤBŘICH
To nás mají za blbce?
„Zaškrťbřich.“
Čaj, co ti zaškrtí břicho.
Je šílený, jak je reklama klamavá, co?
Šílený je tohle.
Podvádí tě přítelkyně,
ale tebe trápí klamavá reklama.
Oba jsme paroháči.
Nic to se mnou nedělá.
Ale umírám hlady.
Jak je, kámo?
Čau, máme nevyřízený kšefty.
- Dlouho jsme se neviděli! - Čau, hubeňoure.
Mega sleva. Kupte si ananas!
- Mám hlad, Díazi. - Zajdeme za kámošem a pak si něco dáme.
- Co je zač? - Zloděj aut.
Zloděj aut?
Když víš, že krade auta, proč nesedí ve vězení?
Kdyby seděl, nedonášel by nám.
Přece nezabásnu kámoše.
Tam?
Co? Věř mi trochu, kamaráde.
Zlámeš si ruku.
Kryj se, pošli tam direkt
a doraz ho hákem.
Jo? Tak to zkus.
Pěkný.
- Ano? - Jdu za Účetním.
- Tady žádnej účetní není. - Wazowski, neser mě a otevři.
- Zas to zkouší. - Kdo to sakra je?
- Nazdar. - Tak to ne!
- Kdepak! - Pojď sem, kreténe.
Kam to sakra běžíš?
- Vrať se, hajzle! - Dost!
- Stačilo. - Stačilo.
- Dělej! - Šéfe!
Klid, kurva! Je to kámoš. Schovejte ty kvéry.
Klídek, říkám.
- Dobrý? - Pokračuj.
Jenom si chci promluvit.
Dobře, tak pojď tamhle.
To se mi snad zdá. Ten vůl pohnul koulema.
Žádný strach. Byly přesně tady.
Podíval jsem se, než jsem si je vzal.
A je to.
Nechceš limču? Pivo?
Můžu dostat Tehuacán, prosím?
Jenom vodu.
Kdo to je?
- Můj cvokař. - S dovolením.
Tak podívej.
Před dvěma týdny zmizel na lince 3 v Chabacanu Renault Kangoo.
Já už dva roky dělám jen dovoz.
Nic víc.
No jasně, dělej blbýho.
- Zahrávej si a pošlu tě do basy. - Nedělám blbýho.
Víš, kolik bych za takovou káru dostal?
A s jakou marží ji pak střelí? Tisíc procent.
- A to ještě musí zbýt za nehtama poldům. - Jo, já vím.
Tak kdo ho kurva šlohnul za bílýho dne?
Ty zasraný Kolumbijci.
Třikrát jsme jim nakopali prdel a ty pijavice si stejně nedají pokoj.
Počkej. Chucky!
Zjisti, kdo ztopil Kangoo z Chabacany na lince 3.
Hejbni zadkem!
Koho se mám zeptat?
Jak to mám vědět?
Od 15 se protloukáš
a nevíš, koho se zeptat na dodávku?
Fofr!
Hele, cukrouši,
co si ty svý prsty strčit do prdele?
- Jsem v pohodě. Díky. - Cože?
Aha, to bylo vaše. Pardon, to mi nedošlo.
Tak nedošlo?
- Jsem tu s Díazem. - Co je mi kurva po tom?
Proč ta animozita, když můžeme být všichni… kamarádi?
Jak je? Tady Marcos. Chucky.
Čágo, Chucky.
Účetní chce, abych zjistil, kdo ztopil kávový Kangoo.
- Odkud? - Z linky 3 v Chabacanu.
Jasný. Vydrž.
Kdy zmizelo?
Kdo říkal, že mělo kávovou barvu, šulíne?
On to říkal. Nebylo snad kávový?
Jo, ale já nic neřekl.
O barvě nemluvil.
Jak můžu vědět něco, co nevím?
- Tak ty ze mě budeš dělat vola? - No tak, šéfe.
Tři roky máš díky mně co do huby, šmejde.
A ty si rozjedeš vlastní kšefty?
Nevděčnej chmatáku.
Myslíš, že mám co jíst díky tobě?
Dostaneš 50 táců za dodávku a mně přihraješ deset.
Ty starej skrblíku.
Myslíš, že umím zázraky?
Nasazuju krk, vole.
Ty mi budeš nadávat do skrblíků?
Nechtěl jsem lhát.
Ten chlap byl můj klient, než jsem začal u Účetního.
Byla to rychlovka, jedna dodávka.
- Zaplatili rychle, hotově. - Jak ho poznám?
Jmenuje se Óscar.
Domlouváme se zásadně po telefonu. On volá mně.
Ani nevím, co dělá. Proč bych taky vyzvídal?
- Kde jsi tu dodávku nechal? - Vyměnil jsem zámek a zapalování.
Řekl mi, ať ji nechám u křižovatky na República del Salvador a Bolívar.
Naproti budově armády?
Co já vím? República del Salvador a Bolívar.
A pak co? Zaplatil ti, nebo ne?
Jo, když mě najal. Pak už jsem ho neviděl.
Kde už jsi ho neviděl, Chucky?
Říkám, že jsem ho neviděl.
Ne, říkals: „Pak už jsem ho neviděl.“
Takže předtím jsi ho viděl. Tak se ptám kde.
Cože? Nějak tě nechápu.
Kurva! Ty hajzle!
Nedělej blbýho. Neznám tě, ale přijdeš mi natvrdlej.
A nebuď drzej. Kde jste se potkali, než si tě objednal?
V rybí restauraci.
- Takže jsi ho párkrát viděl. - Párkrát? Co…?
- Ne! - Hej! Dost.
Nech už toho!
Co mě radši zatknout, sejmout mi otisky?
Ať se můžeš vrátit k pátrání. Já vím kulový.
- Pohni, Chucky. - „Pohni, Chucky.“
V zahraničí ti nabídnou ochranu svědků.
Aby tě nalákali. Vyfasuješ buchtu, barák, pěknou rodinku.
Vidíš ho?
- Není tady, šéfe. - Tak počkáme, Chucky.
Copak, Chucky?
- Já jen… - Jsi v pohodě?
Jo, cajk, brácho.
Děkuju vám.
Co?
Dobrý den.
- Ano? - Máte chvilku?
Jistě, proč ne.
Díky.
- Dobrý den. - Dobré odpoledne.
Jsem detektiv federální policie.
Prověřuju ukradenou dodávku, kterou jsme našli v Tláhuacu.
Se dvěma těly v kufru.
A stopa nás dovedla sem. K vám.
Pane jo.
A proč?
- Přesně to chceme vědět. - Nemám s tím nic společného.
- Nevadí, nespěcháme, že ne? - Ne.
Přijdeme tomu společně na kloub.
Co děláte?
Právě teď? Piju kafe.
Jasně. Kafe tu mají dobrý, co?
A čím se živíte?
- Jsem nezaměstnaný. - Nepovídejte.
- Jak se jmenujete? - Carlos.
Občanský průkaz, prosím.
- Nemám peněženku. - Ne? Ani doklady?
V tom případě pojedete s námi.
Pročpak?
- Nespolupracujete. - Naopak.
To vy dva byste se měli identifikovat.
Ale beze všeho.
Tady.
- Tady to je. - „Alfredo Díaz…“
- A vy? - Ne, ptát se budeme my.
Jaký je váš vztah tamhle s mladým?
- S kterým? - S tím u baru.
- Žádný. - Zvláštní.
Je to zloděj aut,
který vás identifikoval jako kupce dodávky, co jsme našli.
Jo. A co je tohle?
Bože.
Jejda. Jak to rozsekneme?
Lisandro Prada.
Camarasa? Co to je?
Nejste nezaměstnaný?
Mlčí jak hrob.
Takže vy nebudete mluvit?
Budu.
Vraťte se ke své práci.
A nechte mě si v klidu dopít kafe.
Prosím?
- Vy jste polda? - Díazi, jdeme.
V čem jedete? Povězte. Drogy? Zbraně?
- Co je ta Camarasa? - Pakujte se.
- Dělám vám laskavost. - Kdo jste?
Ještě jedna otázka a provrtám vás olovem.
A nikdo mi to nikdy nepřišije.
- Díazi, jdeme. - Zajímá mě to.
Co jste zač?
Ještě slovo a vynesou vás nohama napřed.
Zatýkám vás za vyhrožování úřední osobě.
A za urážku.
Dělejte, vstaňte. A pomalu.
Jdeme.
Žádný vylomeniny. A chci vidět ruce.
Nezkoušejte žádný blbosti. Pohyb.
Nohy od sebe.
Tak schválně.
Copak tady máme?
Heleme se, osmatřicítka speciál. Že neuhádnete, čím stříleli v Tláhuacu?
Proboha.
- Policie! - Policie!
Policie!
Zatkněte toho muže!
Jsem od policie!
- Detektiv Díaz! - Poslouchejte mě!
- Na zem! - Národní zpravodajská služba!
- Na zem! - Hej! Kam si myslíš, že jdeš?
Ruce za záda!
Pusťte ho! Nemá s tím nic společnýho.
- Půjdou se mnou na výslech! - Jsem polda!
- Tady je můj odznak! - Přestaňte!
Seběhlo se to rychle a bylo to ošklivý.
Jde o to, že ten chlap se neidentifikoval jako agent rozvědky.
Odmítl se prokázat.
Z mého pohledu se choval jako zločinec.
Vyhrožoval Díazovi, ačkoli věděl, že je policista.
„Vyptávej se a tvá žena skončí v kufru auta.“
Tohle na něj zkoušel.
Agent Sosa pracoval v utajení na případu,
ke kterému vám pochopitelně nemůžeme poskytnout víc informací.
Skoro jistě ale souvisí s těmi dvěma mrtvými.
A Díaz
je součástí sítě, kterou vyšetřujeme.
Federální policie je prorostlá korupcí
a vláda na nás tlačí, abychom u vás před volbami zametli.
Díaze máme v hledáčku už nějakou dobu.
A není jediný, kdo se do toho namočil.
Pane komisaři.
Korupce ve velkém, vydírání, únosy, prostituce.
Kradená auta.
Díazův informátor působí ve velké zločinecké organizaci.
Ale nebojte.
Vyslechneme ho a pustíme.
Než ho zavřít, radši zjistíme, kam nás dovede.
Pane komisaři, od vás budu potřebovat
informace ke všem případům týkajících se Diáze.
- Forenzní, balistické zprávy… - Ráno je budete mít na stole.
Dnes večer.
- Žádný problém. - Dobře.
Pana doktora osvobodíme od veřejně prospěšných prací.
- Promluvím se soudcem. - Není třeba, zařídím to.
Dobře.
Přijďte do mé kanceláře. Vyprovodíte dvě osoby. Díky.
Hned tam budu.
Pane doktore, zítra vás předvoláme k oficiální výpovědi,
co jste za poslední dny viděl a slyšel.
Samozřejmě.
Dobře.
Pánové.
Pane komisaři, pane doktore.
Těšilo mě.
Komisař není problém, ale toho psychologa si proklepneme.
Napíchněte mu telefon, sledujte ho.
Nic neví, nic nechápe, je ztracenej.
Ale jestli zjistíte něco podezřelýho,
nafingujte to jako nehodu.
NEPOVOLANÝM VSTUP ZAKÁZÁN
Přístup udělen.
Další otázky o ochlazovacích nádržích…
Dobrý večer, Díazi.
Jsem Gerardo Solares.
Jste na oddělení pro zvláštní záležitosti, které vedu.
Budeme tu mít soukromí.
Nechci marnit váš čas ani svůj.
Jsem velice zaneprázdněný člověk.
Neprotahujme to, Díazi.
Už nějakou dobu
organizuju speciální operaci, kterou zahájíme dnes v noci.
Jen potřebuju vědět, jestli jste řekl nebo udělal něco,
co by ji mohlo zhatit.
Já o žádný operaci nic nevím.
- Ukradl jsem jen dodávku. - Nic neříkej.
- Já ne… - Umlč toho šaška.
- Prosím! - Pusť ho!
Nech ho bejt!
Zabiješ ho!
Do hajzlu.
Díazi.
Mám se něčeho obávat?
Diano! Vyděsilas mě k smrti.
Kdes byl?
- Proč jsi neodepisoval? - Byl jsem naštvanej.
A vybil se mi mobil.
Byl jsi s někým jiným?
Camarasa…
Byl jsi s jinou?
Ne, s žádnou ženskou jsem nebyl.
A ten cucflek je co?
To není cucflek, ale modřina.
Srazil mě a zakleknul policajt.
Obohacený uran je uchováván ponořený v nádržích
za přísných bezpečnostních pravidel…
- Kde jsi včera spal? - V hotelu.
CAMARASA BUDE SVÁŽET ODPAD Z LAGUNY VERDE
- Ty už mě nemiluješ? - Co tě nemá? Miluju.
Pořád se zlobíš.
- Jo, pořád. - Koukej na mě, když s tebou mluvím.
- Vždyť jo. - Přestaň mě ignorovat, prosím.
- Neignoruj mě. - To ne.
Děláš to pokaždý!
- Neignoruju tě. - Ale jo, pořád.
Podívej se mi do očí a řekni, co si myslíš.
Já nevím.
Nevím, co si mám myslet. Už nechci přemýšlet.
Chci cítit.
Dobře.
Dobře, tak… mi pověz, co cítíš.
Nevím, prostě…
Nic zásadního, ale asi to…
Asi to, že se…
k sobě nehodíme.
Možná nejsme ze stejnýho těsta.
Jako bys ty byla napůl dračí ovoce a já napůl kiwi.
Nevím.
To musí být ten Santos. Volá celý odpoledne.
- Kdo? - Santos.
- Ano? - Silverstein?
- Ano. - Tady Santos.
Včera jsme mluvili o zásobách v kasárnách.
- Poslouchám. - Mluvil jsem s kamarádem.
Pracuje ve fabrice v Bajíu. Položil jsem mu váš dotaz.
Někdo ukradl barel R-22.
Vyrábí je speciálně pro elektrárnu Laguna Verde.
„Barel R-22.“
Jsou z olova, vyráběné v souladu s mezinárodními bezpečnostními standardy.
Určené na přepravu uranu.
Zahráváte si se špatnými lidmi.
Uranu?
Víte, jakou cenu má uran na černém trhu?
Na výrobu atomové bomby stačí 500 gramů.
Atomové…
Jak to myslíte, atomové bomby?
Ode mě nic nevíte.
Doufám, že najdete ty parchanty, co kluky zabili.
Haló?
Kdo to je, Diano?
- Kdo? - Ten venku, co na mě kouká.
Počkej tady.
Můžu vám pomoct?
Můžu pro vás něco…?
Nikam nechoď. Zůstaň tady, Diano.
Ano?
Zdravím, pane doktore.
Jsem agent Barrera z Národní zpravodajské služby.
Co potřebujete?
Máte na mě chvilku?
Co se děje?
Smím dál? Nebude to na dlouho.
Když my se chystali večeřet.
A bylo mi řečeno, že výpověď podám v Národní zpravodajské službě.
Ano, rozumím.
Ten případ mi přidělili dnes.
Budou to jenom dvě minutky. Nezdržím vás.
Ne, bohužel to nejde.
Zavolejte mi zítra a domluvíme si čas.
Dobře?
Jistě.
Ovšem.
Promiňte.
Dobrou noc.
Diano, uklidni se a přines něco, čím ho svážeme.
Řekni mi, kdo jsi.
Co děláš? Miř na něj.
- Co to povídáš? - Řekni mi pravdu.
- Jak dlouho mi lžeš? - Cože?
- Jak dlouho jsi špión? Mluv. - Diano, nelžu ti.
To tys mi dva měsíce lhala.
Co to…
Diano, jsi normální?
Proto sis mě nevšímal.
Cože?
Už nevím, co je realita a co ne.
Řekni mi, s kým žiju!
Všechno je realita.
Uklidni se, dobře?
Podívej se na mě a dýchej.
Rozdýcháme to.
Dej mi tu pistoli.
Pomalu.
Barrero.
Slyšíš mě?
Barrero, slyšíš?
Nechte… mě odpovědět.
Odpovím.
Doktore, přijdou další agenti.
Vyslechněte mě.
Budeš opakovat každý moje slovo.
Jedno špatný slůvko,
jedno příliš dlouhý zaváhání a vynesou tě v pytli.
Sklapni, proboha!
Barrero, slyšíš mě?
Omlouvám se.
Slyším.
Nějaké potíže?
Negativní.
A ten doktůrek?
Večeří s manželkou, nic neobvyklýho.
A co vy?
Kdo je tam?
Nějak to zamluv.
Tady Barrera.
Chucky odešel z hračkářství.
A ten polda?
Nedožije se rána.
Rozumím.
„Rozumím, potvrzuji, negativní“?
Tady nejsi ve válce. Koukej dát vědět, kdyby něco.
Pokračuj.
Tak jdeme.
- Rychlejc. - To nejde.
Sklapni a přidej.
Šlapej.
Pokračuj.
Sklapni.
Rozlučka se svobodou. Bejvá to divoký.
Vezmi mu klíčky a otevři kufr.
- Otevři kufr. - Vpředu.
- Kde máš peněženku?
Tam.
NÁRODNÍ ZPRAVODAJSKÁ SLUŽBA
Do kufru. Vlez si tam.
- Jste v pořádku? - Je v pohodě.
Uděláme to takhle.
Ty si zavolej Uber a jeď k rodičům.
Nepoužívej mobil ani se s nikým nebav.
A nezkoušej mě kontaktovat, jasný? Bude to dobrý.
Jsi vynervovaná, ale to přejde.
Rozumíš, co musíš udělat? Zopakuj mi to.
- Zavolám si Uber. - A pak?
- Pojedu k našim. - Jo.
- Už musím jít. - Ne!
Co jsi zač? Takovýho tě neznám.
Jo, no…
Co na to říct, zlato? Už nejsem jako dřív, jasný?
Už… takovej nejsem.
Musím běžet.
Nikdo nebude zasahovat, jasný?
Díaze podrobujeme tajnému výslechu. Nikdo nezasáhne a žádné vyptávání.
- Případ řeší rozvědka. - Hej!
Chtěl jsem ho zastavit, ale vběhl dovnitř.
- Nech ho. - Musíme Díazovi pomoct.
Zabijou ho. Musíme okamžitě na rozvědku.
Jen klid. Hlídají ho ti nejlepší.
- Nic se nestane. - Nikdo ho nehlídá.
Mám v kufru tohohle chlapa.
Vlámal se mi domů a pokusil se mě zabít.
Zametají po sobě stopy.
Zabili Chuckyho a zabijou Díaze. Slyšel jsem to z vysílačky.
- Dvě věci. - Ano.
Ten případ řeší rozvědka.
A vaše angažmá na našem oddělení tímto končí.
Rozvědka? Jsou to zločinci, proboha.
Zločinci v utajení.
Plánujou krást uran z jaderné elektrárny.
Montero a Casasola ukradli barel a předali jim ho.
R-22, určený k přepravě…
uranu. Jasný?
Ty barely vyrábí armáda.
Proto je zabili. Věděli přesně, co dělají!
Pokračujte a nechám vás zatknout.
Vždyť vám říkám, že chtějí zabít Díaze.
Zatkněte ho!
Nebylo to osobní? Neříkal jste, že Díazův táta byl váš kamarád?
Říkám vám, že zabijou vašeho kamaráda, a vy nic neuděláte?
Zatkněte ho!
Kdo se bude vměšovat, bude okamžitě propuštěn!
Rozumíte?
Na osobní záležitosti tady nehrajeme!
PRO VLASTNÍ BEZPEČNOST SI ZAMYKEJTE SKŘÍŇKY
Mám rozjetou operaci.
Čeká mě nějaký překvapení?
Ty paličatej hlupáku.
Odpověz, ať tě můžu zastřelit.
Na koho čekáš? Na prince na bílým koni?
Tohle není dobrý.
Není to dobrý.
- Dobrý večer. - Přejete si?
Jsem důstojník Vargas.
Posílá mě starosta. Někdo přinesl na stanici tohle.
Našel to na ulici a nás napadlo, že dotyčný pracuje zde.
To já nevím.
- Tady pracuje lidí. - Jistě.
- Dejte mi to, nechám to na recepci. - Tak to bohužel nepůjde.
Musím to předat osobně.
Taky mě požádali o podepsané potvrzení.
- Tak moment. - Dobře, jste laskavý.
Centrálo.
Přišel policista, co prý…
Mám za sebou 42 let… hezkýho života.
Zažil jsem plno krásných chvil.
Dosáhl spousty profesních úspěchů.
- Našel jsem lásku… Možná ne. - Můžete dovnitř.
Mockrát děkuju.
Tohle není dobrý.
Dobrý večer.
Tak ukažte.
Ano, pracuje tady.
- Kolega mu průkaz zítra předá. - Fajn.
- Podepíšu vám to. - Pardon?
- Strážný říkal, že chcete potvrzení. - Ano.
- Dobře. - A ten papír?
Na něco se podepište.
Jen napište: „Převzatý průkaz, jeho číslo, od strážníka Vargase.“
Dnešní datum. CDMX.
Tady máte.
- Jak hrajou? - To je loňskej zápas.
Koukáte se na YouTube?
Kdo hraje?
Je to derby.
Aha, Chivas.
Ještě něco, strážníku?
Myslíte, že bych si u vás mohl odskočit?
Ne.
- Ne? - Ne.
Proč ne?
Proč mě nepustíte, když jsem důstojník federální policie?
Tohle je rozvědka, tady nemáte žádnou pravomoc.
Je pozdě, všechno je zavřený.
Potřebuju na záchod, tak co projevit špetku empatie?
- Žádám vás, abyste odešel. - Jak můžete?
Pusť ho na ten záchod, ty nelido.
Nemůžu, Juane. Nesmí sem.
Nebuď pako.
Pusť ho, když potřebuje.
Fajn, půjde to za tebou.
- Díky. - Pojď, chlape. Ale zbraň nech tady.
Jasně.
Tudy.
- Moc díky. - Není zač.
Dřeš po nocích za almužnu, nasazuješ krk
a ten prevít na tebe takhle?
Stejně to bylo milý gesto.
Nerad bych vám zadělal na problém.
- Klid, o nic nejde. - Dobře.
Jste moc hodnej.
Pěkný záchody.
Jen tu není papír.
- Žádný problém. Skočím pro něj. - Díky.
Nic neví.
Už by promluvil.
Já to převezmu.
Dobrý večer.
Nevšiml jste si něčeho zvláštního?
Ne. Co se stalo?
Přesně na to se ptám já vás. Co se stalo?
Já nevím.
Vy nevíte, co se stalo?
Ne. Co se stalo?
Je ten zadržený ještě tady?
Kde tady?
Kde? Kde asi?
Já nevím.
- Ve vyhrazené zóně? - Přesně.
Ve vyhrazené zóně.
Já nevěděl, že tam někoho držíte.
- Stejně tam nemám přístup. - Proč byste ho taky měl?
- Přesně. - Přesně.
Ve spořádaný zemi byste ani nevěděl, kde taková zóna je.
Je označená.
- Ve třetím patře? - Ne, v osmým.
Pak každý mluvíme o něčem jiném. Požádám vás, abyste se vrátil do práce.
Strážníku?
Gonzálezi, slyšíš?
Gonzálezi?
Gonzálezi, slyšíš mě?
- Gonzálezi? - Slyším.
Buď včas na domluveným místě.
Vyrážíme.
VYHRAZENÁ ZÓNA
Mladej, máš klíče?
Jaký klíče?
Od záchoda.
- Ne, ztratily se. - Jak to myslíš?
Jsou ztracený.
Přístup odepřen.
„Veřejně prospěšný práce ti ušetří spoustu problémů.“
Blbej právník. To tak.
Dost! Všichni přestaňte.
Zvíře?
- Sob. - Sob.
- Pět bodů. Barva? - Vetřelec.
Vetřelec?
Jste slepí?
Ten policajt ze záchoda. Kde je?
Jako barvu jsem měl smaragdovou za 20 bodů.
Baruch ata Adonaj.
Kurva.
Baruch ata Adonaj.
Ten má teda koule.
- Haló? - Pane Solaresi.
Morales z recepce.
V budově je vetřelec.
Má policejní uniformu, ale nejspíš je falešná.
- U vás vše v pořádku? - V naprostém.
Informujte mě.
Ano, pane.
Dobrý den.
Jak se máte?
Za svých 35 let v rozvědce
jsem ještě nic takovýho nezažil.
- Můžu dál? - Beze všeho.
Promiňte.
- Mám zavřít? - Ano.
Dobře.
Podívejte.
Jsem pacifista, dobře?
Chci jen, abyste propustili Díaze, prosím.
Barrero…
Zapomněl jsem říct, že Barreru mám já.
Ale je na bezpečném místě.
ZÁKAZ STÁNÍ
Když Díaze pustíte,
řeknu vám, kde je Barrera.
Tak budeme vyjednávat.
Ano.
Kde je Barrera?
Musím trvat na tom, abyste prvně propustil Díaze,
jelikož vám moc nevěřím.
To je moudrý.
Dobře děláte.
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Doklady, prosím.
Sektory F2, F6 a F8, toxický odpad.
Dobře, strážníku.
Ne, co to děláš?
Pusť ho.
Prosím, tak ho pusť.
Nech si tady mě. To se mnou máš problém.
On nic neví, nejede v tom. Je neškodnej, sakra!
Neškodnej?
Člověk, co uteče svýmu pronásledovateli, pronikne do hlídaný budovy
a proleze podělaným oknem do vyhrazený zóny, je neškodnej?
Jestli se nám něco stane, zaděláte si na velký problémy.
Nedozvíte se, kde je váš agent.
A navíc znám velmi vlivný lidi.
Jsem členem Rotary Clubu,
takže vám můžu pěkně znepříjemnit život.
Já dosazuju a sesazuju prezidenty.
S váma se ani nezapotím.
SPECIALISTÉ NA NEBEZPEČNÉ MATERIÁLY
SPOJENÍ NAVÁZÁNO!
KÓD ZÍSKÁN
ZAMČENO/ODEMČENO
Díazi, musíme odsud vypadnout.
Víš, co znamená uran ve špatných rukou?
- Je to marný. Zabijou nás. - Nezabijou, nech toho.
Musíme se zamyslet. Na něco přijdeme.
Přemýšlím už šest hodin.
Musí existovat způsob, jak utýct.
Kde je větrací šachta?
Žádná tu není.
Tak se musíme dostat z těch pout a sejmout ty parchanty.
Ty pouta nesundáme.
- Proč ne? - Jsou tak navržený.
Takže nás…
Zabijou nás.
Mám to spočítaný.
- Poseru, na co sáhnu. - To neříkej. Nejsi…
- Jsi dobrej chlap. - Já a dobrej chlap?
- Všechno zvorám. - Ne.
Něco ti povím. Účtuju si 3 000 pesos za sezení.
Celý dny poslouchám: „Všechno zvorám, všechno podělám.“
A…
Slibuju, že jestli mě odsud dostaneš, představím ti doktorku Moyaovou.
Je to výborná psycholožka. Pomůže ti.
A ty?
My jsme kámoši. Když se ozveš, zajdem si na jídlo.
Hej!
Ne, prosím!
- Prosím! - Zastřel mě! Neubližuj mu!
- Ne! - Neubližuj mu!
- Ano? - Agent Morales, pane.
Nesu vám dort.
- Dort? - Jo.
Mám narozeniny.
Tak vám nesu dort.
Dělej.
Čágo.
Dovnitř.
Ani necekni, hajzle.
Pánové.
Dobrý večer.
Vpřed!
- Pohyb! - Kupředu! Vpravo!
Pohyb.
Zítra můžete do důchodu. Vaše děti nebudou muset nikdy pracovat.
Můj syn je v 19 lenoch. Myslíš, že si najde práci?
Počkejte. To je ten, co mě pustil dovnitř.
Pohyb!
Běžte dovnitř!
Dovnitř!
Tudy, do výtahu.
Sakra. Pohyb.
Vezmeme to po schodech.
OSMÉ PATRO
Ne. Tudy.
Je to vaše slovo proti mýmu, co?
A i když se dostanete ven, moji lidi budou v elektrárně první.
Díazi.
HELIPORT
Jdeme! Pohyb.
Doktore.
Dovolte, pánové.
Běžte!
Pohyb!
Jdeme dovnitř!
Jsou nám v patách.
Doktore, vy dozadu.
Bože.
Nastupte.
Jdeme na to.
Díazi, fakt s tím umíš vzlítnout?
Základy létání s vrtulníkem jsou na akademii volitelný předmět.
Pedály ovládají ocasní rotor a páka hlavní rotor.
Jasně.
- Rychle! - Jsme na místě!
Podívej, co jsem našel, vole.
Víš, kolik tyhle krásky stojí?
A nás nutí platit si náboje.
- Má to pojistku? - Tady.
- Jak se to startuje? - Tlačítko bude…
Je to americkej model. Tady!
Paráda!
Pamatuj, turbíny nesmí překročit 600 stupňů.
Šest set? Ne osm set?
- Tys na ten kurz nechodil? - Ne, já měl Základy informatiky.
Učili nás programovat.
- Rychle! - Pohyb!
Objevil jsem dark web. Koupil jsem 10 000 bitcoinů,
když o něm ještě nikdo nevěděl. Ale ztratil jsem heslo k peněžence.
Zajímavý. Taky ho můžeme prásknout.
- No, jasně. Klídek. - Už jdou!
Je to tady!
- Doktore! - Jo?
Hele, takhle ji natáhneš.
Odjistíš pojistku a střílíš.
Fajn? Vystřelí jen 24 ran za vteřinu, víc ne.
Dobrý na tom kvéru je,
že když ti ujede muška, kropíš, dokud se netrefíš.
- Jasný? - Jasný.
- Jo? - Jo!
Tak jo.
Co čumíš, vole?
Pomalu.
Zahajte dekontaminaci.
Tady je další!
Kolik vás tu je?
Soso!
Ani hnout.
- Ani hnout? - Jen plním rozkazy.
Řekli mi, ať střílím, když se pohneš.
Znám nebezpečný lidi po celý zemi.
Hodně nebezpečný.
Jednoho dne tě na ulici srazí náklaďák.
Nebo se jednou ráno probudíš rozmašírovanej na kolejích v metru.
Co to s tebou je?
Proč tohle říkáš?
Platím daně včas.
I daň z nemovitosti, abys měl výplatu.
A ty se na mě oboříš tím svým pasivně agresivním tónem.
Tváříš se u toho jak gangster.
Radši se zhluboka nadechni a hoď se do klidu.
Takhle to tam nemůže zůstat. To je nebezpečný.
Už mě to štve. Pustíš telku, zprávy a posloucháš dokola to samý.
Korupce sem, korupce tam.
Říkáš si: „Přece nemůžou být všichni stejný.“
Není možný, aby byli všichni takový hovada.
Ale pak jich pár poznáš a fakt to jsou hovada.
Co jít příkladem?
Představ si, jak by naše země vypadala, kdybyste v práci dělali, co máte.
POZOR – RADIOAKTIVNÍ MATERIÁL
Pusť mě. A jestli chceš…
Ne, drž hubu, šmejde!
Buď zavři tu zasranou klapačku, nebo ti udělám druhou!
A pak tě pohřbím 200 metrů pod zem.
Mám spoustu kámošů u policie a společně tě zakopeme.
- Jasný? - Jasný.
Zastavte tu dodávku!
Uteč!
Stůj, hajzle!
NEPŘEHLEDNÁ KŘIŽOVATKA
Střílej!
- Cože? - Střílej!
- Co? - Střílej!
- Jednu do novin, kamaráde. - Doma budou koukat.
Komisaři.
Pane, nic jsem nevěděl. Ti důstojníci jednali na vlastní pěst.
Neposlechli rozkazy.
Udělíme jim exemplární trest.
Promiňte, pane.
Nastupte si.
Těmto mužům se podařilo rozbít nebezpečnou mezinárodní operaci.
Vždycky klukům říkám, ať poslouchají svůj instinkt.
Správný polda musí dát na intuici.
Ne, všechno je v pořádku. Ano.
Jen se domluvím na termínu. Jasně.
- Promiňte. Vy jste Díaz? - Jo.
- Všechno v pohodě? - Jo. Trochu divný, ale v pohodě.
- Jak divný? - Co ty na to?
Ten chlap dělá víc jak deset let pro rozvědku
a teď dává dohromady novou mezinárodní bezpečnostní jednotku.
Musel jsem do nejmenšího detailu popsat
všechno, co se stalo, a on tomu nemohl uvěřit.
A říká: „Nechcete se přidat?“
Přidat k čemu?
Nabírá lidi z různých oborů,
z kterých poskládá nezávislý dvojice nebo trojice.
A my dva bychom se mu hodili.
Absolvovali bychom šesti až osmiměsíční trénink.
Byl bych agent?
Jo.
Moc ti to přeju, Díazi.
Je to velká příležitost, obří kariérní skok.
Ale já mám život.
I když lehce v troskách.
Na tohle nejsem stavěnej.
Co by nás učili? Střílet?
Jo, střílet a vůbec všechno.
Bojový umění, jazyky, potápění, skákání s padákem.
Tyhle mezinárodní agentury mají na svědomí ty největší svinstva.
A stejně pořád existujou.
Někdo to dělat musí.
Neškodilo by mít uvnitř pár chlapů, jako jsme my dva.
Já se žabky nikdy házet nenaučil. Věřil bys tomu?
Musíš si ten oblázek jen správně chytit.
Mezi ukazováček a palec.
Ukazováček a palec.
Co?
Ale nic. Jen se ten chlápek vyptával, jestli nejsi od CIA nebo z Mossadu.
Dokázal jsi vyšplhat po tý budově, proklouznout po římse dovnitř
a ještě střílet ze samopalu. Přišlo mu to divný.
A když dokončíš výcvik, to tě pak hned vyšlou na misi?
Ale to nejsi, že ne?
- Co? - Špión.
No tak, Díazi.
Jestli jsi to celý dělal, jen abys dostal ty hajzly,
všechna čest.
- Ale potřebuju znát pravdu. - O čem to mluvíš?
Jsi mezinárodní špión? Jo, nebo ne?
Jo, nebo ne? Jsi, nebo nejsi?
Jo, nebo ne?
Zatím ne.
Jak že se to drží?
Ukazováčkem a palcem.
Ukazováček a palec.
Překlad titulků: Michael Novotný