Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
ЧАС ХОРОБРИХ
-Як справи, хлопці? Усе добре? -Так, порядок.
Давайте.
Вчасно, як і має бути. Дивись.
А фургон?
Він відпадний.
Плавно їде на швидкості 110 км/год, кермо стійке.
А ця штука?
-Ось. -Її замінюють на повну?
Плюс-мінус.
І ніхто не дізнається?
Сподіваюся.
-Бери. -Сподіваємося.
-Перенось. -Монтеро!
Іди сюди.
Добрий вечір. Можна?
Сідайте.
-Дякуємо. -Ви вечеряли?
Так, дорогою дещо перехопили.
З вантажем у фургоні?
Так, не хвилюйтеся. Ми за ним наглядали через вікно.
-То все добре? -Усе добре.
Навіть дружини не знають.
Думають, що ми поїхали молитися святому Іуді.
Ніхто не дізнається ні тут, ні на заводі?
Ні, ніхто. Ми зробили це чисто, часу мали вдосталь.
Касасола перевівся… Коли? Десь місяць тому.
Приїхав з Бахіо, мав дублікати ключів.
Усе чисто, без шуму. Як ви любите.
Добре. Отже все залізно.
Точно.
Гаразд, хлопці.
Платіж надійде наступного тижня.
Дуже дякуємо.
А ти?
Ти комусь казав?
Ти щось мовчиш.
-Я нікому не казав. -Точно?
Так.
Ти нікому не казав, скільки заробляєш? Нікому?
-Нікому. -Ні другу, ні колезі?
Може, дівчині?
Ні.
Чудово.
Спокійно.
Спокійно, усе гаразд.
Дихай глибоко.
Дихай.
Мені потрібно, щоб ти сказав, чи комусь відомо.
Ніхто не знає, Соларесе. Ніхто.
Чому не сказати, щось хтось знає?
Бо ніхто не знає!
Я хочу, щоб ти мені збрехав.
Збреши мені.
Дивися, що сталося з твоїм другом. Він сказав, що ніхто не знає.
І що сталося? Він помер.
Але ніхто не знає, Соларесе. Клянуся своїми дітьми.
Своїми дітьми.
Будь ласка, клянуся!
Зрозумій, якщо ти кажеш, що ніхто не знає,
то вбивши тебе, я замету сліди.
Але якщо ти скажеш, що хтось знає, я не зможу тебе вбити.
Розумієш, так?
Так.
Я декому сказав.
-Так? -Так.
Я не вірю.
Ні! Соларесе, не треба!
Прошу, ні!
Заходьте.
Доброго ранку, комісаре.
-Досі ранок? -Який учора був матч, га?
Монтіхо, не будь підлабузником. Що в тебе?
Небагато. Три викрадені машини…
-Без очевидного. -Добре.
Хтось вдерся до квартири жінки й обчистив її.
-Вона постраждала? -Не дуже.
Віддай Гомесу.
У нічному клубі в історичному центрі два викидайли побили неповнолітнього.
На жаль, він помер від внутрішньої кровотечі в Хоко.
Боже мій.
Власник клубу платить нам щомісяця. Він хоче з вами поговорити.
Віддай Хіменесу, але спершу хай він зайде.
Нарешті, дружина військовослужбовця подала заяву про зникнення.
Її чоловік пішов до Храму святого Іуди Фаддея з другом.
І не повернувся.
Скажи Уґарте. Он він. Уґарте!
-Сер. -Монтіхо тебе проінформує.
Зникнення двох військових…
Пробачте, комісаре.
А Діасу нічого не дадуть?
-А що? -Ви не чули?
Чого не чув?
Діас пригнічений.
Минулого тижня він застав дружину з іншим.
Вона зраджує вже шість місяців.
Тож якби ви йому щось дали…
Так би мовити, трудотерапія.
Так, звісно. А він у стані працювати?
Він приймає снодійне,
але, може, вчинимо як з Ґомесом, коли помер його син?
Хай його супроводжує психолог.
Спитаю в судді, чи є вільний.
Ми домовлялися про інше. Так, я знаю.
Хіба суддя не казав, що я можу виступати в коледжі?
Чи працювати з дітьми з обмеженими можливостями
Дякую.
У поліцейських відділках небезпечно. Там викрадають людей.
Вони викрадають людей. Це джунглі, сер.
Авжеж.
Громадські роботи допомагають мені з умовним відстороненням.
Я виконую свій обов'язок, допомагаючи громаді своєю професією.
Так я закрию кримінальну справу.
-А чому в поліцію? -Не знаю.
-Це страшно. Чого вони хочуть? -Не знаю.
Може, полікувати детектива. Там розкажуть.
Не хвилюйся. Я знайду спосіб вибратися.
Твоя мама дзвонила, питала, чи ми сьогодні приїдемо.
-Куди? -На Песах.
Що, вже Песах?
Діано, як час летить. Секунду.
Якщо хочеш, я щось замовлю і поїмо тут.
-Гаразд. Давай. -Не страшно, якщо ти не хочеш.
-Я хочу. -Ні. Ти б чув, як ти це кажеш.
-Люба, розслабся. Я хочу. -Але не маєш бажання.
Сонечко, я дуже хочу, щоб ти замовила їжу і ми добре провели час разом.
Не хвилюйся, усе буде добре.
Отже, докторе Сільверстейне, ви отримали вирок за…
Я збив жінку.
Власне, насправді вона кинулася під машину.
Її діти подали на мене в суд. З нею нічого не сталося.
У мене забрали машину, права, ліцензію. Усе.
Суддя виніс рішення, що ви виконуватимете громадські роботи.
Так. Мені б хотілося знати, що вам потрібно.
Докторе, один з наших службовців зараз переживає важкі часи.
Кілька днів тому він дізнався, що його дружина жила подвійним життям.
З іншим чоловіком.
Ні, вона перевдягалася вночі і боролася зі злочинністю.
Так, у неї був інший чоловік. Її колега.
-Він пішов за нею і застав їх разом. -Так…
Ми хочемо, щоб ви працювали з детективом і допомогли йому повернутися до роботи.
-Так би мовити… -Трудотерапія.
Послухайте, офіцере,
у мене є подруга, надзвичайна психотерапевтка для пар.
-Вона б ідеально підійшла… -Ні. Докторе, це один на один.
Як ви думаєте, може, ми знайдемо інше рішення цієї проблеми?
Докторе, ви даєте мені хабаря?
Ні…
Бо ми можемо додати ще годин до ваших громадських робіт.
Ви чули про звалище Чочаки? Там треба зібрати багато сміття.
У жодному разі. Я б нізащо такого не запропонував.
Я мав на увазі дещо інше.
Слухайте, справа ось у чому. Діас — син одного з моїх найкращих друзів.
Він був моїм товаришем, тому я сприймаю це особисто.
А ця особа знає, що ви призначаєте мене?
Я про це згадував. А ось і він. Діасе!
Привіт, чемпіоне! Як справи?
Добрий день, комісаре.
-Як ви? -Побачив тебе — і вже чудово.
-Монтіхо. -Привіт, Діасе. Усе гаразд?
Так, усе гаразд. Мабуть.
Діасе, познайомся, це доктор Ліберман.
Сільверстейн.
-Дуже приємно. -Взаємно.
-Отже, Сільверман… -Сільверстейн.
-Я Сільверстейн. -Так.
Він місцевий.
Отож, він психолог.
Він супроводжуватиме тебе на завданнях.
-Монтіхо дасть тобі теку з… -Стривайте, що означає — супроводжуватиму?
Ви кажете, я маю їздити з ним у патрульній машині?
Це небезпечно.
Не дуже.
Це рутинна робота.
-І Діас — один з наших найкращих… -Комісаре?
Немає необхідності, доктор має рацію.
-Це смішно, чесно, я… -Звісно.
Зі мною все гаразд.
Нібито так.
Спокійно.
Ми знайдемо рішення, чуєте?
Подивіться мені в очі.
Трагедії немає, якщо є вихід.
Коли ми розуміємо, що попереду є вихід,
сьогодення стає не таким трагічним.
Схоже, у вас утворилася хімія.
Гаразд…
Почнемо? Розкажеш, що сталося?
Моя дружина. Ми разом майже чотири роки.
Вона зустрічається з іншим чоловіком.
Так. І в чому проблема?
Ти їй ніколи не зраджував?
Було кілька разів.
А ти їй казав?
-Ні. -Чому ти їй не казав?
-Це непросто. -Звісно, це непросто.
Саме тому я хочу, щоб ти мені розповів, як усе це змушує тебе почуватися.
Як змушує почуватися? Тривожно.
Червоне.
Щоб ти здох, вилупку!
Ти принаймні назвав її всіма словами, які спали на думку?
-Ні. -Ні? А чому ні?
Який сенс?
Бо немає сенсу чи зі страху?
Зі страху? Найгірше вже сталося.
Якби найгірше вже сталося, ти міг би спати.
Без пігулок, бо найгірше вже сталося.
Але якщо дозволиш сказати, ти схожий на людину в паніці.
-Знаєш, що таке паніка? -Що?
Паніка — це відчуття, що те, чого ти найбільше боїшся,
ось-ось станеться.
Гей!
Так? І чого я боюся найбільше?
Саме це нам треба з'ясувати, разом.
-Доброго ранку. -Доброго ранку.
-Як справи? Добридень. -Добридень.
Туди.
Як справи? Добридень.
-Дякую, що прийняли нас. -Офіцере.
Лише три питання.
-Ви впевнені, що вони пішли самі? -Так, абсолютно.
Вони не могли піти з іншими жінками? Подругами? Коханками?
Монтеро — тихий хлопець.
Касасолу я майже не знаю. Його перевели з Бахіо.
-Ви контактуєте з заводами? -Звісно.
-По роботі. -Якщо щось почуєте, це може допомогти.
-Добре. -Додатковий заробіток.
-Зникла зброя, вибухівка, будь-що. -Добре, дуже добре.
Я залишу свій номер на випадок…
Чорт. У тебе є папірець?
-Так, звісно. -Щось…
Д-Р СІЛЬВЕРСТЕЙН
-Прошу. -Дякую.
-Закресли мій номер, будь ласка. -Що?
Що ви сказали?
Тут мій номер.
-Раптом вам треба буде зв'язатися. -Дякую.
Тут усе.
Вибачте, панове. Генерал Вальдес готовий прийняти.
Дуже добре.
-Дякую за все… -Сантос.
Сантосе.
Ось у чому річ. Касасола сказав дружині, що вони поїдуть машиною Монтеро,
а Монтеро сказав дружині, що машиною Касасоли.
Обидві машини припарковані вдома.
У них був доступ до військового транспорту?
Ні.
Вони не мали доступу до військового транспорту.
Усе гаразд?
Перепрошую.
Причетність до торгівлі зброєю?
Даруйте?
Кілька днів тому я читав у «Хорнаді», що в Мексиці багато військових
пов'язані з торгівлею зброєю.
Не всі, звісно.
Лише деякі.
Ні. Жодної причетності до торгівлі зброєю.
Курва! Звертай увагу, чорт забирай!
Незвична поведінка? Якісь дивні дзвінки?
Ніяких дивних дзвінків.
Добре.
Цей нацист сидів і витріщався на мене, засуджував.
А ти кинув мене беззахисного. Я виглядав як ідіот.
Ти мав рацію.
-Щодо чого? -Я недостатньо її ображав.
Так. Я її ображав недостатньо.
Тепер мені краще.
І чому, на твою думку, ти її ображав недостатньо?
Чому ми казали, що найгірше ще не сталося?
Бо вона зраджувала, але не пішла.
Якщо ображатиму, вона може піти, так?
І паніка прямо пов'язана зі страхом бути покинутим.
Із чим це пов'язано? З якою подією з дитинства ти це асоціюєш?
Що мама кинула тата, коли його звільнили?
Ага. Ось і воно.
Це фундамент, Діасе. У нас гарний прогрес.
Чим займався твій тато?
-Він теж був копом. -Ну от. І чому його звільнили?
Спіймали на перепродажі партії конфіскованої техніки.
Твого батька звинуватили в корупції.
Скільки тобі тоді було років?
Десь 13 чи 14.
Це вже щось.
Наступає статеве дозрівання, стадія розвитку.
І саме тоді, коли ти збираєшся перетворитися на чоловіка,
твій батько падає як чоловік
під чиїм несхвальним поглядом?
-Моєї мами? -Жінки, Діасе!
«Жодна жінка мене не покохає.
Я нікчемний чоловік».
А якщо додати до цього звичайні чоловічі привиди…
«Вона мене кинула, бо інший кращий у ліжку».
«Вона мене кинула, бо він може довше, ніж я».
«Вона мене кинула, бо його ерекція набагато твердіша за мою…»
Ні!
Ах ти сучий сину!
Ти вдарив мою машину, козел!
Зупинися, клятий ідіоте!
Діасе, ти щойно вдарив чиюсь машину.
-Звучало гірше, ніж було. -Ні, Діасе, ти сильно врізався в машину.
То дрібниці. Не хвилюйся.
Як скажеш — ти поліцейський.
Усе. Дуже дякую, Діасе.
Дякую тобі. Я нарешті відпочину.
Я хотів дати тобі свою візитку.
Ось. Тут мій номер.
Якщо буде треба, дзвони. Зазвичай я не сплю допізна.
-Сподіваюся, я не завдав клопоту. -Не переймайся.
Це твій тато?
Так.
Як чарівно.
Гаразд…
Пам'ятаю, як мені було за нього соромно.
Після звільнення він сидів у спортивних штанях, неголений.
Я з ним постійно сварився.
-Так. -Хотів його змінити.
Натомість треба було підтримати його, коли я мав час.
Діасе, на жаль, треба закінчувати.
Але тут явно є щось важливе.
Я не питав — де ти живеш?
Я? У Сателіті.
Але я туди не поїду. Я зараз знімаю номер у готелі в Тлалпані.
Не хочу додому.
-Так. -Після того, що наговорив Моніці.
Ясно.
-Тоді до завтра. -Так, відпочивай.
Де ти вечерятимеш?
Добрий вечір!
-Привіт! -Привіт, люба.
-Вітаю. -Це моя партнерка, Діана.
Це детектив Діас.
До речі, ти не називав твоє ім'я.
-Кемерон. -Кемерон Діас.
А, ти…
Ні, це жарт.
Татків жарт.
-Альфредо. -Альфредо, сюди.
-Рада знайомству. -Почувайся як удома, Альфредо.
Будинок XIX століття, з кабінетом.
Почувайся як удома.
Довелося запросити його на вечерю. У нього важкі часи.
-Удвох побудемо іншим разом. -Чорт, Маріано, навіщо ти це робиш?
Не сердься.
І не будь зі мною дуже лагідною. Він у крихкому стані, надчутливий.
Не хочу, щоб він впав у депресію.
Люблю тебе.
Ти любиш класичну музику, чи поставити щось інше?
-Вмикайте те, що слухаєте. -Добре. Зараз.
Поставлю.
-Дозвольте. -Авжеж.
А це що?
Це Пенья-де-Берналь.
Я зробила фото під час нашої останньої подорожі. Коли, три роки тому?
Так, три роки. Я дуже люблю скелелазіння.
Виглядає небезпечно, але насправді там півтора метра від землі.
Він прикидається сміливим, але він мій малюк.
Ходімо їсти?
Обережно, гірке.
Так, гірке.
Їмо на згадку того, як були рабами.
Під час Другої світової?
Це теж, але ні, в Єгипті.
Чотири чи п'ять тисяч років тому, коли ми будували піраміди.
-Ми їх не будували. -Будували.
-Це не доведено. -Це поза сумнівами.
-Не набридай йому історією. -Не набридаю. Історія цікава.
-Так, Діасе? -Кульку маци?
Так, дякую.
Дякую.
-Смакота. Дякую. -Чудово.
Дякую.
Хто б міг подумати, що ми так перетнемося?
Я можу сказати, що в мене друг коп, а ти — що в тебе друг єврей.
Щодо копів існує багато упереджень.
Купа. Але упереджень, мабуть, у них не так багато, як корупції.
Діано.
Так, її багато. Але з такою зарплатою…
Лікарі та вчителі теж мало заробляють, але корупції немає.
-Діано. -У них немає зброї.
Якби я був лідером, перш за все підняв би зарплату.
Погано, коли люди зі зброєю ходять невдоволені, так?
-Точно. -Точно.
-Кульки дуже смачні. -Скажи?
Дякую. Я їх замовила.
Люба, що ти сьогодні робила?
Нічого.
Ходила до стоматолога.
-І як? -Таке. Треба лікувати кореневий канал.
О ні. Це дуже боляче.
Потім шукала роботу.
Компанія, в якій працювала Діана, кілька місяців тому закрилася.
-Вона бухгалтерка, шукає роботу. -Так, ну…
Діасе, усе гаразд?
Так, усе добре.
Я домовилася про падель із Сандрою і Алексіс у четвер.
Діасе, точно все добре? Ти якийсь напружений.
Ні.
Твоя дружина тобі зраджує.
Що? Про що ти?
Про це. Дружина вам зраджує, докторе.
Що? Як це — дружина мені зраджує? Ні.
-Ти зраджуєш? Так чи ні? -Не знаю, що…
-Що ти кажеш, Діасе? -То зраджуєш чи ні?
Спокійно. Що з тобою? Діасе, ти здурів? Спокійно.
-Ти зраджуєш? -Гей!
Усе, Діасе, заспокойся.
Діасе, давай заспокоїмося, гаразд?
Діасе. Агов.
Дивись мені в очі.
Ти проєціюєш.
Ти говориш не з нею, а зі своєю жінкою.
-Діасе! Гей! -Ні.
-Ні… -Діасе!
-Прибери зброю. -Ти зраджуєш?
Відповідай! Це просто!
-Прибери зброю. -Це просто.
-Опусти зброю! -Легке питання.
Ти зраджуєш? Так чи ні?
-Так чи ні? -Так!
-Що?
Так!
Тобто — так?
Це правда, але я тебе кохаю. Присягаюся.
-Як це, Діано? -Ось так.
-Я не хотіла, пробач. Я не… -Чому ти мені зраджуєш?!
Говори чітко. У тебе язик заплітається.
Я думала, ти з кимось іншим!
Коли б я це робив, якщо весь день консультую пацієнтів?
На літературному майстер-класі ми аналізували «Пані Боварі».
І професор сказав, вона була дуже сміливою жінкою.
Вона була сміливою, бо жила в іншому столітті, Діано!
Жінок тоді репресували, вони не зраджували своїм чоловікам.
Сьогодні всі жінки зраджують.
І знаєш, що? Ти посередня!
-Ні, чекай. -Так.
Ти дурний, чи що? Як ти міг таке утнути?
І хто він?
Викладач на літературних майстер-класах, на які ходить ця дурна жінка.
А як ти дізнався?
Вона надто довго не могла відповісти на просте питання.
І вона не носить обручку.
Вони так завжди.
Ми не одружені, Діасе. У нас немає обручок.
Забери мене звідси, Діасе. Прошу тебе.
-Маріано… -Не говори зі мною.
Яка сучка.
Я не розумію, як…
-Я теж був ідіотом. -Чому?
Я нехтував стосунками останні кілька років.
Я був занурений у роботу.
На 20 конференцій з'їздив сам, і вона має рацію.
-Вона має рацію. -Ти серйозно?
Вона тобі зраджувала.
Ну то й що?
Я теж це робив, і не думаю, що це жахливо, що це кінець світу.
Навіщо мені вдавати мачо?
Ні, звісно, але для неї твоя зрада здаватиметься жахливою.
Так.
Тому, якщо я поведуся як дорослий і трохи віддалюся від неї,
це не буде трагедією, так?
Ти так думаєш, але не відчуваєш.
Так, але насправді важливо, Діасе, те, що ти думаєш, а не те, що відчуваєш.
І чесно кажучи…
Діасе, я не знаю, що відчуваю.
Ось воно.
Нарешті. Випускай.
Так. Плач!
Плач, синку. Плач як чоловік!
-Яка сучка. -Так, справжня сучка.
Яка сучка.
Діасе, ти чуєш?
-Це Діас. Диспетчере, слухаю. -Яка сучка.
У нас два тіла у фургоні в Тлауаку. Можливо, люди, яких ти шукаєш.
Зрозумів. Уже їду.
СУДОВО-МЕДИЧНА СЛУЖБА
Ось, сер.
Прошу.
Це твої хлопці, Діасе!
Треба сказати дружинам, що вони більше не питимуть.
Комісаре.
Їх скинули в найглибшому місці. Покидьки знали, що робили.
Якби не прибирання цього… Як це називається?
-Гіацинт. -Що?
-Гіацинт. -Ми б їх не знайшли.
-Обережно. -Вибач.
Що думаєш?
Може, вони намагалися розібрати фургон і не вдалося.
Або продавали зброю на чорному ринку.
Хто знає?
Як справи з доктором?
Добре. Допомагає мені триматися.
Ти готовий продовжувати розслідування?
Я? Залюбки.
Комісаре!
Що ще відомо про машину?
Номерів не було, але ідентифікували номер двигуна.
Перевіряють за базою.
Бачите? Це не оригінальний замок.
Вона крадена.
Подзвонимо доктору Аполоніо Раміресу, хай завтра пришле звіт.
Повідомиш усе, що дізнаєшся.
Так, звісно.
РОЗКІШНІ ЛЮКСИ
ГОТЕЛЬ «МАДРИД»
Ось так.
Чисте ліжко, свіжа білизна.
У душ — і відпочивати.
Добрий вечір.
-Ваші ключі. -Дякую.
-А це хто? -Колега.
Кляті копи.
Ось.
Випий.
Одразу дві.
Піднімайся. Давай.
Після цього ти будеш міцно спати.
На добраніч.
На добраніч, Діасе.
За пів години буде звіт коронера. Хочеш поїхати?
А це не страшно?
Ні, тобі сподобається.
Куля потрапила в потилицю, вийшла через передню частину шиї,
і нарешті застрягла всередині лівої гомілки.
У долонях Касасоли були частинки заліза чи свинцю.
Мабуть, він довгий час носив щось важке.
В нашого друга Монтеро вистрелили впритул до стіни чи підлоги.
Куля потрапила в праву скроню і зупинилася в другому кутньому зубі.
Корпус пошкоджений. Я відправив балістикам.
Звіт буде о 10:00.
Ти новачок, так?
Ні, це мій друг. Він трохи пригнічений, і я привів його прогулятися.
Якщо це потішить, у тебе менше проблем, ніж у них.
Наступний!
Доброго ранку.
Доброго ранку. Я по звіт у справі Касасоли й Монтеро.
Принесли пів години тому. Тут вам не фотоательє.
Очікуй.
Гаразд.
Зовні?
ТИХО — ПОВАЖАЙТЕ СТРІЛЬЦЯ
Мені треба до пацієнтів.
А я не хочу нікого бачити.
Мабуть, треба їм подзвонити, попередити?
Або не дзвонити, нехай усе йде до біса.
У них постійно все погано. А сьогодні все погано у мене.
Хочеш спробувати?
Я?
Ні. Ти здурів?
Я ніби у «Смертельній зброї»!
-Скажи? -Так!
Гаразд, 40-й калібр.
Вісім патронів, автомат.
Точність до 35 м, ефективна дальність до 120 м.
-Ідеально. -Вставив заряджений магазин.
-Так. -Зняв запобіжник.
Патрон у патроннику.
Права рука на рукоятці.
Лівою підтримуєш, лікті зігнуті.
Палець про всяк випадок не на гачку.
Щоб, якщо впаду, не застрелився і не помер.
-Так. -Добре.
-Цілишся у ворога. -Я не маю ворогів…
-О, чудово. -Так.
Я допоможу.
Твоя черга.
Добре.
Вставляю заряджений магазин.
Запобіжник зняв.
Пістолет у патронник…
-Патрон. -Патрон.
Руку на рукоятку, тримаю.
Я згинаю коліна й лікті на випадок падіння.
І стріляю.
Три влучання у плакат.
-І одне в ціль. Гарний початок. -Чудово.
Ти косиш ліворуч. Бачиш?
Це легко виправити.
А ти куди косиш?
-Що? -Постріл.
Де другий, який не на плакаті?
Ні, він тут. Я двічі влучив в одне місце.
-Хіба ти не по звіт прийшов? -Так, вибач!
Ходімо?
Вогнепальна, 38-й Smith. Так.
-Логічно, .38 Special. -А чому це логічно?
Що відбувається, коли стріляєш? Гільза вискакує. Що таке гільза?
Доказ. Докази залишати не треба.
У револьверах вони залишаються в барабані. Важче відстежити.
Але в тебе гарна зачіпка, так?
У нас приблизно 750 000 людей мають .38 Special.
На чорному ринку їх можна дістати за 3 000 песо.
-Діасе, ти чуєш? Діасе. -Іду.
-Слухаю, Монтіхо. -Ти мав рацію. Фургон крадений.
Він зник на Чабакано два тижні тому.
-З якого виходу? -Не впевнений. Здається, третього.
Це в бік історичного центру.
Його вкрали запаркований чи у збройному пограбуванні?
-Що у звіті? -Запаркований.
Удень чи вночі?
-Удень, о 15:00. -Дякую, Монтіхо.
Будь ласка, Діасе.
-Куди ми їдемо? -У Тепіто.
До одного друга.
Як ти? Вже трохи краще?
-Побачимо. -Ясно. Побачимо.
-Ти куриш? -Ні, дякую.
Що ти робиш?
Курю цигарку.
Так, але це марихуана.
-І що? -Діасе, ти поліцейський.
І що?
Марихуана заборонена.
То ти ніколи не курив траву.
Справа не в тому, чи я курив. Мова не про це.
Я в патрульній машині з поліцейським, треба подавати приклад.
Ось ти й подаєш приклад.
Чудово.
З чого ти взяв, що я не курив марихуану? Ти мене не знаєш.
Бо ти б не засуджував.
Давай сюди. Все одно я спустошений.
Це божевілля. Серед білого дня.
Треба ковтнути дим і трохи потримати.
Ти ще той клопіт. Їдеш на червоне, куриш траву.
-Як довго? -Скільки зможеш.
Потім видихаєш потихеньку.
ЧАЙ-ВІДСМОКЧАЙ
Вони вважають нас тупими?
«Чай-відсмокчай».
Чай, який відсмоктує.
Здуріти, як реклама намагається нас обдурити.
От подумай.
Твоя дружина тобі зраджує,
а ти хочеш, щоб тебе не дурила реклама.
Нас таких двоє.
На мене ця штука не діє.
Я голодний як вовчисько-чисько.
Як справи, друже?
Гей. Нам треба дещо зробити.
-Давно не бачилися! -Привіт, худий.
Дуже дешево. Беріть ананаси!
-Я голодний, Діасе. -Побачимося з моїм другом, тоді поїмо.
-Хто твій друг? -Крадій авто.
Крадій авто?
Якщо ти знаєш, що він краде машини, чому він не у в'язниці?
Якби він був у в'язниці, не давав би інформацію.
І я не саджатиму друга.
Туди?
Що? Довірся мені. Довірся.
Ти собі руку зламаєш.
Підніми блок. Бий прямо.
Закінчуй боковим.
Зрозумів? Бий.
Молодець.
-Так? -Я до Бухгалтера.
-Тут нема бухгалтерів. -Вазовський, не починай, відчиняй.
-Мені гайки. -Кого принесло?
-Гей. -Не може бути!
-Ні, дідько. -Іди сюди, придурку.
Куди ти мчиш?
-Назад, вилупку. -Досить!
-Усе! -Усе.
-Пішов! -Босе!
Заспокойтеся! Він друг. Опустіть зброю.
Опускайте.
-Годиться? -Іди.
Я просто поговорити.
Гаразд. Ходімо сюди.
Здуріти. Цей дурень перемістив кулі.
Не хвилюйтеся, вони були тут.
Я перевірив, перш ніж їх схопити.
Ось так.
Будеш газованку? Може, пиво?
Можна мені «Теуакан»?
Води вистачить.
Хто він такий?
-Мій психолог. -Вибачте.
Отже, слухай.
Фургон «кенгу» зник два тижні тому на третьому виході Чабакано.
Я два роки займаюся лише імпортом.
Нічим іншим.
Так, прикидайся дурнем.
-Клей дурня. Кину тебе за ґрати. -Я не клею дурня.
Знаєш, скільки платять за такий фургон?
А скільки наварюють? 1 000 %.
-Ще й копам треба намастити. -Так, знаю.
То хто його вкрав серед білого дня?
Колумбійці. Ці виродки.
Ми їх тричі топтали, але вони повертаються, як воші.
Зараз. Чукі!
Дізнайся, хто вкрав «кенгу» на Чабакано, третій вихід.
Ворушися!
Кого мені спитати?
А я звідки маю знати?
Ти на вулицях з 15 років,
і не знаєш, кого спитати про фургон?
Давай!
Гей, сонечко.
Може, запхаєш свої пальці собі в дупу?
-Та ні, дякую. -Що?
А, це було твоє. Вибач, не помітив.
Ти не помітив?
-Я тут з Діасом. -Яке мені діло, з ким ти?
Навіщо бути такими ворожими, якщо ми всі можемо бути… друзями?
Алло. Це Маркос. Чукі.
Привіт, Чукі.
Бухгалтер хоче, щоб я дізнався, хто вкрав «кенгу» пісочного кольору.
-Де? -Чабакано, третій вихід.
Ага, секунду.
Коли це було?
Хто тобі сказав, що фургон пісочного кольору, вилупку?
Він сказав. Хіба він не пісочного кольору?
Так, але я нічого не казав.
Він не називав колір.
Як я можу знати те, чого не знаю?
-Ідіотом мене виставляєш? -Облиште, босе.
Козел, ця рука годувала тебе три роки.
Тепер ти відкриваєш власний магазин?
Невдячний малий крадій.
Що? Твоя рука мене годує?
Ти отримуєш 50 штук за фургон, а мені жбурляєш 10.
Старий жлоб.
Думаєш, я можу творити дива?
Я йду на ризик.
Ти кого жлобом назвав?
Я не хотів брехати.
Той чувак був моїм клієнтом до роботи на Бухгалтера.
Фургон був швидким замовленням.
-Заплатили одразу, готівкою. -Як його впізнати?
Його звати Оскар.
Зв'язувались лише по телефону. Дзвонив він.
Я не знаю, чим він займається. Нащо пхати носа?
-Де ти залишив машину? -Я тільки змінив замок і запалювання.
Він сказав лишити на парковці на перетині Республіки Сальвадор і Болівар.
Навпроти військової будівлі?
Не знаю. Республіка Сальвадор і Болівар.
І що потім? Він заплатив чи ні?
Так, коли наймав мене. Я його більше не бачив.
І де ти його не бачив, Чукі?
Ніде. Я сказав, що не бачив.
Ні, ти сказав: «Я його більше не бачив».
Тож ти його бачив до цього. Я питаю де.
Що? Я не розумію.
Ах ти сучий син!
Не прикидайся дурнем, добре? Я тебе не знаю, але ти якесь гальмо!
Не треба мене недооцінювати. Де ти його бачив до замовлення?
У ресторані морепродуктів.
-І, мабуть, кілька разів. -Кілька разів? Що…
-Ні! -Гей, годі!
Припини, чуваче!
Може, арештуєш мене й візьмеш відбитки?
Тоді повернешся і знайдеш його. Я нічого не знаю.
-Ворушися, Чукі. -«Ворушися, Чукі».
В інших країнах є програма захисту свідків.
Вони підсолоджують угоду. Дівчина, дім, гарна родина.
Бачиш його?
-Його тут немає, босе. -Тоді зачекаємо, Чукі.
Що таке, Чукі?
-Просто… -Усе гаразд?
Так, усе круто.
Дякую, пане.
Що?
Добридень.
-Так? -Виділите хвилинку поговорити?
Так, чому б ні.
Дякую.
-Добридень, пане. -Добридень.
Я агент федеральної поліції.
Веду справу щодо викрадення фургона, який ми знайшли у Тлауаку.
У багажнику два тіла.
І розслідування привело нас сюди, до вас.
Здуріти.
Чому це?
-Саме це ми й хочемо знати. -Я тут ні до чого.
-Нічого, ми не поспішаємо. Так? -Не поспішаємо.
Ми розберемося разом.
Чим ви займаєтеся?
Зараз? П'ю каву.
Кава тут смачна, згодні?
А загалом у житті чим займаєтеся?
-Я безробітний. -Не може бути.
-Як вас звати? -Карлос.
Документи, будь ласка.
-Я без гаманця? -Немає документів?
Тоді ви їдете з нами.
Чому це?
-Ви не співпрацюєте. -Навпаки.
Це ви двоє маєте представитися.
Ну звісно ж.
Дивіться.
АЛЬФРЕДО ДІАС, ПОЛІЦІЯ
-Прошу. -«Альфредо Діас»…
-А ви? -Ні, це ми ставимо питання.
Що вас пов'язує он з тим хлопцем?
-З яким? -З тим, що на барі.
-Ніщо. -Дивно.
Це викрадач авто, який упізнав вас як покупця знайденого нами фургона.
Так. Що це?
Боже.
Ой. Як же нам це владнати?
Лісандро Прада.
Що це за «Камараса»?
Ви ж безробітній.
Він не говоритиме.
Не говоритимете, так?
Так.
Повертайся до роботи.
Дай мені спокійно випити кави, добре?
Перепрошую?
-Ти коп? -Діасе, ходімо.
Чим ти займаєшся? Наркотики? Зброя?
-Що таке «Камараса»? -Облиш.
-Я роблю тобі послугу. -Хто ти?
Ще одне питання — і наїсися свинцю.
Я вб'ю тебе, і це одразу замнуть.
-Діасе, ходімо. -Просто хочу знати.
Хто ти?
Ще одне слово — і вирушиш звідси в мішку для трупів.
Вас заарештовано за неповагу до влади.
За неповагу до мене.
Давайте. Вставайте. Повільно.
Ну ж бо.
І без витівок, вилупку. Руки на видноті.
Не роби дурниць. Ну.
Розстав ноги.
Подивимося, що в тебе є.
Що в тебе тут?
Ага, .38 Special.
Я казав, що з такого вбили хлопців у Тлауаку?
От лишенько.
-Поліція! -Поліція!
Поліція!
Заарештуйте його!
Я федеральний офіцер!
-Агент Діас! -Слухайте мене!
На землю!
Розвідувальне управління!
-На землю! -Гей! Ти куди зібрався?
Руки за спину!
Відпустіть його! Він тут ні до чого!
-Усіх трьох зі мною на допит! -Я коп!
-Ось мій значок, бляха! -Припиніть!
Усе сталося дуже швидко й жорстоко.
Він не представився працівником розвідки.
Відмовився ідентифікувати себе.
Я б сказав, він поводився як злочинець.
Погрожував Діасу, знаючи, що той — коп.
«Ставитимеш питання — твоя дружина опиниться в багажнику».
Щось отаке він казав.
Агент Соса працював під прикриттям
над справою, подробиці якої ми не можемо вам розкрити.
Звісно, це пов'язано з двома вбитими.
І Діас
усередині мережі, яку ми розслідуємо.
Федеральна поліція згнила через корупцію,
і уряд тисне на нас, щоб ми її зачистили перед виборами.
Ми певний час стежимо за Діасом.
Він не єдиний брудний коп у вашій команді.
Комісаре.
Масова корупція, вимагання, викрадення, осередок проституції.
Розборки машин.
Власне, інформатор Діаса працює в осередку організованої злочинності.
Але не хвилюйтеся.
Ми його допитаємо і відпустимо.
Цікавіше побачити, куди він приведе, ніж саджати його, так?
Але я попрошу, комісаре,
щоб кожна справа Діаса пройшла через мене.
-Звіти судмедекспертів, балістичні звіти… -Отримаєте завтра вранці.
Сьогодні.
-Без проблем. -Дуже добре.
Пропоную звільнити доктора від громадських робіт.
-Я можу поговорити з суддею. -Ні, я розберуся, не хвилюйтеся.
Гаразд.
Можете зайти до мене й провести звідси двох людей. Дякую.
Вже йду.
Докторе, завтра ми вас викличемо дати повний звіт
про те, що ви бачили й чули цими днями, добре?
Авжеж.
Добре.
Панове.
Комісаре, докторе.
Було приємно.
Комісар не проблема, але треба подбати про психолога.
Прослуховуй його телефони, тримайся поряд.
Він нічого не знає, нічого не розуміє. Він розгублений.
Але якщо побачиш щось підозріле,
влаштуй нещасний випадок.
ОБМЕЖЕНА ЗОНА
Доступ надано.
Ще питання про охолоджувальні басейни…
Добрий вечір, Діасе.
Я пан Херардо Соларес.
Ви в зоні обмеженого доступу відділу особливих справ, яким я керую.
Тож у нас тут є певна приватність.
Я не хочу марнувати ні твій час, ні свій.
Я зайнята людина, і в мене є справи.
Перейдемо до справи, Діасе.
Я вже деякий час працюю
над спецоперацією, яка пройде сьогодні.
І маю знати, чи ти казав чи робив щось, що може їй завадити.
Я нічого не знаю ні про яку операцію.
-Я лише вкрав фургон. -Нічого не кажи.
-Я не… -Заткни клоуна.
-Прошу! -Відпусти його!
Відпусти його!
Ти його вб'єш!
Дідько.
Діасе.
Я маю за щось хвилюватися?
Діано! Ти мене до чортів налякала.
Де ти був?
-Чому не відповідав на повідомлення? -Бо був злий.
І мій телефон сів.
Ти з кимось був?
Камараса…
Ти був з іншою жінкою?
Ні, Діано, я не був з жінкою.
Тоді поясниш цей засос?
Це не засос, люба. Це синець.
Мене затримав коп. Кинув на землю.
Збагачений уран тримають у басейнах
за суворими правилами безпеки…
-Де ти вчора ночував? -У готелі.
«КАМАРАСІ» ДАЮТЬ ПРАВО НА ВІДХОДИ «ЛАГУНА-ВЕРДЕ»
-Ти мене більше не кохаєш? -Як я можу тебе не кохати?
Ти досі злий.
Так, досі злий.
Дивися на мене, коли я говорю!
-Дивлюся. -Не ігноруй мене, будь ласка.
-Не ігноруй мене. -Не ігнорую.
Постійно ігноруєш!
-Не ігнорую. -Ти мене завжди ігноруєш.
Дивись мені в очі й кажи, що ти думаєш.
Не знаю.
Я більше не знаю, що я думаю. Більше не хочу думати.
Я хочу відчувати.
Гаразд.
Гаразд, тоді… Скажи мені, що ти відчуваєш.
Не знаю. Ніби…
Нічого особливого, але, можливо…
Можливо, ми не…
не пасуємо одне одному.
Може, ми не дві половинки одного фрукта.
Може, ти половинка пітаї, а я — половинка ківі.
Я не знаю.
Мабуть, це той Сантос. Він весь день дзвонив.
-Хто? -Сантос.
-Так? -Сільверстейн?
-Це він. -Це Сантос.
Ми вчора говорили про припаси у військовій будівлі.
-Так, слухаю. -Я говорив з другом.
Він на заводі в Бахіо. Щодо вашого вчорашнього питання.
Хтось украв бочку R-22.
Зроблену для електростанції «Лагуна-Верде».
«Бочка R-22».
Вони свинцеві. Виготовлені
за міжнародними стандартами безпеки.
Для транспортування урану.
Ви зв'язалися з небезпечними людьми.
Уран?
Знаєте, скільки уран коштує на чорному ринку?
Із 500 грамів можна виготовити атомну бомбу.
Атомну…
Тобто — атомну бомбу?
Не кажіть, що це я повідомив.
Сподіваюся, ви знайдете покидьків, які вбили хлопців.
Алло?
Діано, хто цей тип?
-Який? -Той, що заглядає.
Зачекай.
Вам чимось допомогти?
Що вам…
Не рухайся. Залишайся там, Діано.
Так?
Вітаю, докторе.
Я агент Баррера, Національне розвідувальне управління.
Що вам потрібно?
Ми можемо поговорити?
Що таке?
Можна зайти? Я ненадовго.
Так. Ми збиралися вечеряти.
Мені сказали, що я даватиму свідчення безпосередньо в управлінні.
Так, звісно.
Мені доручили цю справу сьогодні.
Слухайте, це займе всього дві хвилинки.
Ні. Не вийде.
Краще дзвоніть мені завтра, тоді й домовимося про час.
Гаразд?
Так.
Авжеж.
Перепрошую.
На добраніч.
Діано, заспокойся і хапай щось, щоб його зв'язати.
Кажи мені, хто ти.
Діано, ти чого. В нього цілься.
-Тобто — хто я? -Скажи мені правду.
-Як довго ти мені брехав? -Що?
-Як давно ти шпигун? Кажи. -Діано, я тобі не брешу.
Це ти мені брехала два місяці.
Якого…
Діано, що з тобою?
То ось чому ти не звертав на мене уваги.
Що?
Я вже навіть не розумію, що справжнє, а що ні.
Скажи, з ким я живу!
Усе це справжнє.
Заспокойся, гаразд?
Дивись мені в очі. Дихай.
Давай дихати.
Віддай пістолет.
Повільно.
Барреро.
Ти чуєш?
Барреро, ти чуєш?
Дай мені відповісти.
Я відповім.
Докторе, прийдуть ще агенти.
Послухайте.
Повторюватимеш кожне моє слово.
Якесь неправильне слово,
надто довга пауза — і вийдеш звідси в мішку.
Замовкни, чорт забирай!
Барреро, ти чуєш?
Пробач, добре?
Я чую.
Якісь проблеми?
Ніяк ні.
А доктор?
Вечеряє з дружиною. Нічого незвичайного.
А що у вас?
Хто це?
Хто це говорить?
Виправ для мене це лайно.
Це Баррера.
Чукі покинув магазин іграшок.
А коп?
Не переживе цю ніч.
Прийняв.
«Прийняв, так точно, ніяк ні»?
Барреро, це не війна.
Тримай мене в курсі.
Іди.
Давайте, пане.
-Швидше. -Не можу.
Замовкни й ворушися.
Іди.
-Гей! -Замовкни.
Парубоцька вечірка, самі розумієте.
Ключі. Відкривай багажник.
-Відкрий багажник. -Спереду.
-Де гаманець?
Тут.
ІҐНАСІО БАРРЕРА ҐОНСАЛЕС
Залазь у багажник. Давай.
-Усе гаразд? -З ним усе гаразд.
Вчинимо ось як.
Виклич убер і їдь до батьків.
Не використовуй телефон. Ні з ким не говори.
Не пробуй зі мною зв'язатися, гаразд? Усе добре.
Ти на піку стресу. Це мине.
Ти зрозуміла, що робити? Повтори.
-Я викличу убер. -І тоді?
-Поїду до батьків. -Так.
-Я маю їхати. -Ні!
Хто ти? Ти ж не такий.
Що ж…
Що сказати, люба? Я вже не та сама людина.
Я більше не колишній.
Мені час.
Я не хочу жодних реакцій, зрозуміло?
Діас на допиті в делікатній справі. Не втручатися. Не ставити питань.
-Це справа розвідки. -Гей!
Я намагався його затримати, але він пробіг.
-Назад, Лопесе! -Треба рятувати Діаса.
Вони його вб'ють. Нам треба негайно в офіс розвідки.
Тихо, докторе. Діаса добре охороняють.
-Нічого не станеться! -Його не охороняють.
Цей чоловік у багажнику моєї машини.
Він намагався проникнути в мій дім і вбити мене.
Вони замітають сліди.
Вони вбили Чукі і вб'ють Діаса. Я чув це по рації.
-Дві речі, докторе. -Так.
Цією справою займається розвідслужба.
І ваш зв'язок з нашим відділом припинено, докторе.
Розвідслужба? Та вони ж злочинці, заради бога.
Злочинці, що діють таємно.
Вони збираються вкрасти уран з атомної станції.
Монтеро і Касасола вкрали бочку і передали її.
R-22, яку використовують для транспортування…
урану, чуєте?
Ці бочки виготовляють військові.
Тому їх убили. Вони чудово знали, що роблять!
Говоритимете далі — заарештую вас.
Чому, якщо я кажу, що вони збираються вбити Діаса?
Арештуйте його!
Хіба це не особисте? Ви казали, що батько Діаса був вашим товаришем.
Я вам кажу, що вони вб'ють вашого друга, і ви нічого не робите?
Кажу, заарештуйте його!
Якщо хтось втрутиться, буде негайно звільнений!
Зрозуміло?
Особисті справи тут ні до чого!
ЗАДЛЯ ВАШОЇ БЕЗПЕКИ ЗАЧИНЯЙТЕ ШАФКУ
М. ВАРГАС
У мене триває операція.
Мене чекатимуть сюрпризи?
Ти впертий сучий син, Діасе.
Відповідай, щоб я тебе застрелив.
Кого ти чекаєш? Свого чарівного принца?
Це неправильно.
Це дуже неправильно.
-Добрий вечір. -Слухаю.
Я офіцер Варгас.
Я з офісу мера. Хтось приніс це у відділок.
Це знайшли на вулиці. Ми вважаємо, ця людина працює тут.
Я не знаю.
-Тут багато хто працює. -Так.
-Залиште мені, віднесу на рецепцію. -На жаль, я не можу так вчинити.
Я маю це доставити особисто.
Мені доручили принести підписану квитанцію про отримання.
-Зачекайте хвилинку. -Дуже дякую.
Диспетчере.
У мене тут офіцер, питає…
Ці 42 роки були гарні.
Було багато щасливих моментів.
Досягнуто багато професійних цілей.
-Я знайшов кохання. Принаймні, так думав. -Проходьте.
Дуже дякую.
Це неправильно.
Добрий вечір.
Подивимося.
Так, він працює тут.
-Мій колега віддасть йому завтра. -Дуже добре.
-Я підпишу. -Перепрошую?
-Охоронець сказав підписати квитанцію. -Так.
Добре.
То де вона?
Напишіть на папірці.
Пишіть: «Отримав посвідчення номер Х від офіцера Варгаса».
Сьогоднішня дата, Мехіко.
Прошу.
-Як гра? -Це минулорічна.
Дивишся на ютубі?
А хто грає?
Класика.
А, «Чівас».
Щось іще, офіцере?
Я можу швиденько скористатися вашою вбиральнею?
Ні.
-Ні? -Ні.
Чому?
Чому ти мене не пропускаєш, якщо я офіцер федеральної поліції?
Це розвідка. У тебе немає допуску сюди.
Уже пізно. Усе зачинено. Так?
Мені дуже треба в туалет, тож можеш проявити хоч крихту співчуття?
-Я мушу попросити вас піти. -Чому ти не пускаєш мене в туалет?
Та пусти його в туалет, грубіяне.
Хуане, я не можу. Лише за перепусткою.
Не будь козлом.
Якщо він каже, йому треба в туалет, пусти його.
Гаразд. Ти будеш відповідальним.
-Дякую. -Чоловіче. Залиш зброю тут.
Так.
Проходь.
-Дуже дякую. -Нема за що.
Ти за копійки працюєш ночами, ризикуєш життям,
а цей хрін тобі отак відповідає.
Це дуже люб'язно з вашого боку.
Я не хотів створювати вам проблем на роботі.
-Та заспокойся, нічого страшного. -Добре.
Дуже дякую.
Гарна вбиральня.
Там немає паперу.
-Не проблема. Зараз принесу. -Дякую.
Він нічого не знає.
Бо вже б сказав.
Я розберуся.
Добрий вечір.
Ви тут не бачили нічого дивного?
Ні. А що сталося?
Та саме це я і питаю. Що сталося?
Не знаю.
Ви не знаєте, що сталося?
Ні. Що сталося?
Затриманий ще тут?
Де — тут?
Ну як? А де він має бути?
Не знаю.
-В зоні обмеженого доступу? -Саме так.
У цій зоні.
Я не знав, що там є затримані.
-І я не маю туди доступу. -А звідки б він був? Це обмежена зона.
-Точно. -Точно.
У серйозній країні ви б навіть не знали, де зона з обмеженим доступом.
Там же знак.
-Той, що на третьому поверсі? -Ні, той, що на восьмому.
А, ми говоримо про різні речі. Можете повертатися до своєї роботи.
Офіцере?
Ґонсалесе, ти чуєш?
Ґонсалесе?
Ґонсалесе, ти чуєш?
-Ґонсалесе? -Чую.
У домовлений час, на рандеву.
Вже їду.
ОБМЕЖЕНА ЗОНА
Малий, у тебе є ключі?
Які ключі?
Ключі від туалету.
-Ні, вони загубилися. -Як — загубилися?
Загубилися.
У доступі відмовлено.
«Громадські роботи позбавлять вас багатьох проблем».
Аякже, дурний адвокате.
Стоп, усі стоп.
Тварина?
-Тюлень. -Тюлень.
-П'ять балів. Колір? -Увага, зловмисник.
Який зловмисник?
Ви що, сліпі?
Коп із туалету. Де він?
Колір я написав «шавлія», 20 балів.
Барух ата Адонай.
Дідько.
Барух ата Адонай.
Ну в нього і яйця.
-Що? -Пане Соларесе.
Це Моралес з рецепції.
У будівлі зловмисник.
На ньому поліцейська форма. Підозрюємо, що фальшива.
-Там усе добре? -Усе добре.
Тримайте мене в курсі.
Так, пане.
Вітаю.
Як справи?
Я 35 років працюю у розвідці, і ніколи…
ніколи не бачив подібного.
-Можна зайти? -Звісно.
Пробачте.
-Зачинити? -Авжеж.
Так.
Слухайте.
Я пацифіст, ясно?
Я лише хочу, щоб ви відпустила Діаса. Будь ласка.
Барреро…
Я забув сказати. Баррера у мене.
Він у безпечному місці.
Якщо відпустите Діаса,
я вам скажу, де Баррера. Добре?
Давайте домовлятися.
Так.
Де Баррера?
Спершу мені треба, щоб ви відпустили Діаса, чесно, тому що я не…
Я вам не дуже довіряю. Справді.
Мудрий вибір.
Дуже мудрий вибір.
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Документи, будь ласка.
Сектори F2, F6 і F8, токсичні відходи.
Добре, пане.
Ні, що ти робиш? Відпусти його, будь ласка.
Слухай, відпусти його.
Я буду тут скільки захочеш. У тебе проблеми зі мною.
Він нічого не знає, він не причетний. Він нешкідливий, курва!
Нешкідливий?
Той, хто тікає від охоронця, ставить під загрозу безпеку будівлі
і лізе у вікно зони з обмеженим доступом, нешкідливий?
У вас буде купа проблем, якщо з котримсь із нас щось станеться.
Ви не дізнаєтеся, де ваш агент.
А ще я знаю дуже важливих людей.
Я член клубу «Ротарі»,
вам буде дуже складно приховати подібне.
Я ставив і знімав президентів.
Ти не уявляєш, наскільки це для мене легко.
КАМАРАСА СПЕЦІАЛІСТИ З НЕБЕЗПЕЧНИХ МАТЕРІАЛІВ
ЗВ'ЯЗОК ВСТАНОВЛЕНО!
КОД ОТРИМАНО
ЗАЧИНЕНО / ВІДЧИНЕНО
Діасе, треба вибиратися звідси.
Ти знаєш, що означає уран не в тих руках.
-Надії немає. Нас уб'ють. -Не вб'ють. Не починай.
Треба подумати, що ми маємо зробити.
Я тут вже шість годин думаю.
Має бути якийсь вихід звідси!
Де вентиляційна шахта?
Немає.
Тоді треба зняти наручники і піти на цих покидьків, так?
Наручники не зняти!
-Чому? -Бо для цього вони й створені.
То вони…
Вони нас уб'ють.
Я в повній дупі.
-Я псую все, чого торкаюся. -Не кажи так. Ти не…
-Ти хороша людина. -Яка ще хороша людина?
-Я все псую. -Ні.
Скажу тобі дещо. Я беру 3 000 песо за сеанс.
Я цілими днями це слухаю: «Я все руйную, я все псую».
І…
Обіцяю, якщо ти мене звідси витягнеш, познайомлю тебе з доктором Моєю.
Він геніальний психолог, і він тобі допоможе.
А ти?
Ми з тобою друзі. Клич, коли хочеш перекусити.
Гей!
Ні, будь ласка!
-Ні, будь ласка! -Застрель мене! Не його!
-Ні, прошу! -Не чіпай його!
-Так? -Пане, агент Моралес.
Я приніс вам торт.
-Який ще торт? -Торт.
У мене день народження.
Я приніс торт.
Пішов.
Здоров.
Заходь.
Тихо, виродку.
Панове.
Добрий вечір.
Уперед!
-Уперед! -Просуваємося! Праворуч!
Уперед.
Ви можете завтра вийти на пенсію. Ваші діти не муситимуть працювати.
Мій син 19 років ледачий. Думаєш, він піде працювати?
Гей! Чекайте, це той, хто мене впустив.
Швидше!
Заходимо!
Усередину!
Сюди. На ліфт.
Чорт. Пішов.
Ходімо сходами.
Ні. Туди.
Тут ваше слово проти мого, так?
І навіть якщо ви вийдете, ви не дістанетеся заводу раніше за нас.
Діасе.
ВЕРТОЛІТНИЙ МАЙДАНЧИК
Так! Пішов.
Докторе.
Вибачте, хлопці.
Уперед!
Пішли!
Заходь!
Вони йдуть.
Докторе, позаду.
Матінко.
Залазь.
Усе, злітаймо.
Діасе. Ти точно вмієш злітати?
«Основи польоту на вертольоті» — факультатив на початковому курсі поліції.
Педалі керують хвостовим гвинтом. Важіль керує основним.
Так.
-Зараз! -Заходимо!
Дивись, що я знайшов, курва.
Знаєш, скільки коштують ці красуні?
А нас змушують платити за набої.
-Тут є запобіжник? -Так, ось.
-Як завести двигун? -Кнопка має бути…
Ні, це американець. Ось вона!
Ось так!
Пам'ятай, температура турбін не вище 600 градусів.
Шістсот? Не 800?
-А ти не був на цьому курсі? -Ні, я пішов на «Основи комп'ютера».
Там учили програмувати.
-Швидко! -Ідемо!
Я почав лазити в глибинній мережі. Коли ніхто не знав про біткойн,
я купив майже 10 000.
Але загубив пароль від гаманця.
Як цікаво. Діасе, вже можна злітати.
-Зараз, спокійно. -Он вони!
Ось, так!
-Докторе! -Так?
Дивись, заряджаєш тут.
Розблоковуєш і натискаєш.
Ясно? Лише 24 постріли на секунду. Отак.
Добре тут те,
що якщо не влучив, можна коригувати по ходу.
-Так? -Так!
-Ясно? -Ясно!
Добре.
На що ти дивишся, козел?
Повільно.
Починайте дезактивацію.
У мене ще один!
Скільки людей на заводі?
Сосо!
Завмри.
-Завмерти? -Я виконую наказ.
Мені сказали стріляти, якщо ворухнешся.
Я знаю дуже небезпечних людей по всій країні.
Дуже небезпечних.
Одного дня ти будеш на вулиці, і тебе зіб'є вантажівка.
Або прокинешся розчавленим на рейках метро.
Що з тобою?
Навіщо ти говориш такі речі?
Я плачу податки вчасно, ясно?
Плачу податок на нерухомість, що йде на твою зарплату.
А ти до мене отак звертаєшся, із цим пасивно-агресивним тоном.
З виразом головоріза.
Чому ти не можеш просто дихати й розслабитися, маленький?
Гей, це не можна так лишати. Це небезпечно.
Дуже гнітить постійно вмикати телевізор, новини, і щодня чути одне й те саме.
Корупція тут, корупція там.
Ти думаєш: «Як усі ці люди можуть бути такими?»
Неможливо, щоб усі ці люди були аж такими козлами.
Потім ти їх зустрічаєш, а вони справді козли.
Чому ти такий?
Уяви, якою була б ця країна, якби ти йшов на роботу й чинив правильно.
НЕБЕЗПЕКА — РАДІОАКТИВНІ МАТЕРІАЛИ
Відпусти мене, і якщо хочеш…
Ні, замовкни, покидьку!
Або стулиш свою пельку, або всаджу кулю тобі в потилицю!
І поховаю на глибині 200 метрів.
У мене багато друзів у поліції, і ми всі разом тебе поховаємо.
-Ясно? -Ясно.
Зупини фургон!
Тікай!
Стій, виродку!
НЕБЕЗПЕЧНЕ ПЕРЕХРЕСТЯ
Стріляй у нього!
-Що? -Стріляй!
-Що? -Стріляй у нього!
-Для новин, чуваче. -Подивимося, що скажуть мої батьки.
Комісаре.
Сер, я щойно дізнався, що відбувається. Офіцери діяли самі.
Вони не послухалися наказу. Покараємо їх повчально.
Вибачте, сер.
Сідайте всередину.
Ці люди
зупинили небезпечну операцію міжнародного рівня.
Я завжди казав своїм хлопцям слухатися інтуїцію.
Гарний поліцейський має вміти керуватися інстинктом.
Ні, усе в порядку. Так.
Треба лише вибрати день. Авжеж.
-Вибачте, ви Діас? -Так.
-Усе нормально? -Так. Якось дивно, але нормально.
-Що дивно? -Що ти думаєш?
Чоловік служив у розвідці понад десять років,
і зараз збирає новий загін у міжнародну службу безпеки.
Він розпитав у мене в найменших подробицях
про все, що сталося, і не міг повірити.
Питає: «Ви не хочете до нас?»
Куди?
Він вербує людей з різних сфер
для створення незалежних ланок з двох-трьох осіб.
Якраз нам з тобою підійде.
Нас навчатимуть шість-вісім місяців.
На агентів?
Так.
Я дуже радий за тебе, Діасе.
Це чудова можливість для твоєї кар'єри.
Але в мене є життя.
Так, зараз там певний безлад.
І я тут ні до чого.
А чого навчатимуть? Стріляти?
Так, буде стрільба і все інше.
Бойові мистецтва, мови, дайвінг, парашутування.
Ці міжнародні агентства завжди стоять за найтемнішими речами в кожній країні.
Але вони все одно існуватимуть.
Хтось має там працювати.
Буде не зле, якщо в них буде пара таких хлопців, як ми.
Я ніколи не вмів запускати жабок. Уявляєш?
Вся справа в тому, як тримати камінь.
Між вказівним і великим пальцями.
Вказівний і великий.
Що?
Нічого. Цей хлопець запитав мене, чи ти агент ЦРУ чи Моссада,
бо те, як ти дерся будівлею, прослизнув карнизом до вікна
і тримав пістолет-кулемет, не складалося.
Коли закінчиш навчання, вони дають завдання, чи як?
Ні, правда?
-Що? -Шпигун.
Облиш, Діасе.
Ні, якщо ти все це робив, щоб зловити тих виродків,
моє шанування.
-Але я маю знати правду. -Про що ти говориш?
Ти міжнародний агент розвідки? Так чи ні?
Так чи ні?
Ще ні.
Як ти сказав його тримати?
Вказівним і великим.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда