Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Jedan, dva, tri...
Od svih izvesnih stvari u životu
Najizvesnija je sumnja
Od svih izvesnih stvari u životu
Najizvesnija je sumnja
Čuo sam mnogo puta i za mnoge stvari
Najizvesnije je i najpoznatije
Čuo sam mnogo puta i za mnoge stvari
Najizvesnije je i najpoznatije...
Za objavljivanje našeg albuma moramo imati ovakav hor.
Napraviti pravi šou.
Sjajan.
Kako ti se svidelo?
Strava je.
Budi iz mrtvih. -Možda se možeš pridružiti.
Da,možda.
Hajde, idemo na pivo. -Ne, idem kući.
Hajde, Nikolau.
Ne ide mi se. Osim toga, s biciklom sam.
Izvinite...
Imate li možda koju rizlu?
Uzmi koliko želiš. -Super.
Napraviću pljugicu. Želite li nekoliko dimova?
Može. -Ja ne bih.
Pusti ga, u depresiji je.
U depri ili ne, uvek volim da se naduvam.
Tijago?
Usput, ja sam Tijago. -Miguel.
Nikolau. -Ovo je Kloe.
Idemo u Kosmos? -Može.
Idete? -Gde je to?
U svemiru.
To je bar u Kampolideu.
Zvuči dobro.
Ne znam. Težak uspon s biciklom.
Ma daj, jednom godišnje ti je rođendan.
Rođendan ti je? Hajde, moraš doći!
"Idemo?"
"Ti si Francuskinja? -Da."
"Tvoji prijatelji takođe?"
Još jedna stvar koju sam naučio dok sam živeo preko.
Šta to?
Da plaćam ture. Ovde nikad niko ne zove turu za sve.
Nemamo para.
Ne, nego smo jebeno škrti!
Koliko godina puniš?
24. -OK.
Onda smo isto godište. Mislio sam da si mlađi.
A ja sam mislio da si ti stariji.
Šta želiš da kažeš? Da imam lošu kožu?
Ne, nije to. Ali ona je starija, zar ne?
Oprosti, zaboravio sam kako se zove. -Kloe.
Da, ima 29.
Ideš!
To je skoro 30, čoveče!
Nije li to čudno? -Šta, da je starija? Ne!
Ima 29, ali živi kao da ima 19.
To je fora, ali planirati nešto s njom...
Zaboravi.
Sad smo zajedno i samo je to važno.
Da nije došla u Lisabon, bio bih u čabru.
Ne moraš mi ništa reći...
Nećeš da igraš?
Hej...
Imaš vatre?
Ne, izvini, ne pušim.
Ne voliš bilijar?
Ne ide mi baš. A ti?
Malopre sam igrala.
Sad sam radije ovde.
Ne znam...
Iskreno, moj život uopšte nije kakvim sam ga zamišljala.
Čini se da što sam duže u Lisabonu,
to sam dalje od razloga zašto sam došla ovde.
Zašto si došla? -Na studije glume.
Ali nisam završila.
Nije ti se svidelo? -Naravno da jeste.
Ali nisam mogla sve da plaćam.
Stan, školarine... Samo na pola radnog vremena.
Roditelji ti nisu pomagali?
Ispočetka jesu, ali kasnije je postalo sve teže.
Nisam završila ni drugu godinu.
Šta sad radiš?
Na procenama kredita.
Da umreš od smeha, zar ne?
Da...
Jako tužno.
Ma daj, nemoj tako.
Tuga je stvar navike. Ja je volim, u malim dozama.
Kao kad ljudi vole kišu?
To sam ja. Već sam puno puta pokisnula.
Hoćeš ovde vezati bicikl?
Ovde živiš? -Ne.
Ali uvek nađem otvorena vrata.
Žurim.
Stvarno?
Ma daj...
Zbog stepenica?
Mene to pali. -Nije to.
Sutra moram rano da ustanem.
Zezaš me, zar ne?
Izvini.
Kuda ćeš? -Sete Rios.
Mogu te povesti ako želiš.
Hoćeš li moći?
Naravno, bez problema.
Sedni postrance.
Jesi li dobro? -Da.
Šta to radiš?!
Prekasno je za spavanje!
U redu, ne moraš da vičeš.
Drugi put pokucaj.
"Ćao, Nikolau. Srećan rođendan!
Izvini što ti se nisam juče javila. Bila sam na obnovi u tišini.
Završilo se sad, kad je izašlo sunce. Bilo je predivno!
Nadam se..."
I provetri sobu.
"Ćao, Nikolau. Srećan rođendan!
Izvini što ti se nisam juče javila. Bila sam na obnovi u tišini.
Završio se sad, kad je izašlo sunce.
Bilo je predivno!
Nadam se si proveo divan dan.
Znaš da sam ti uvek zavidela jer ti je rođendan u proleće.
Predeo je ovde divan, prepun boja.
To je to. Poljupci iz Alenteoa punog cveća."
BLISTAV ŽIVOT
Često voziš bicikl?
Da, svakoga dana. Zašto?
Premali za tebe. -Znam.
Dobio sam ga za 14. rođendan.
Možda je vreme za novi.
Ne bi više vozio dečji bicikl.
Ne mogu. Ima sentimentalnu vrednost.
Kapiram... -Koliko košta zamena prednje gume?
Nekih 40, 50 evra.
Onda zaboravi.
Ako želiš, uradiću to u volonterskoj radnji da ne plaćaš.
Ali moraš sa čekati jer prvo imam druge popravke.
Mogu sačekati. -Onda dogovoreno.
Pedro? -Da?
Potvrđuješ dolazak na brojanje iduće nedelje? -Da.
Klara ipak ne može doći. Znaš li nekoga ko bi mogao?
Raspitaću se, uvek se nađe netko zainteresovan.
Super. Onda mi javi.
Bez brige.
Ovo ću promeniti...
Razgovarali ste o nekom poslu? -Da, o najboljem poslu na svetu.
Kakvom?
Sara radi na projektu mobilnosti za gradsko veće.
Nekad traži ljude samo da broje koliko bicikala ima na ulici.
To je posao?
I to odlično plaćen. Jedini problem je što traje samo dve nedelje.
Mogu ja. Dobro bi mi došlo.
Da? Odlično, javiću joj.
Ćao, ljubavi.
Juče sam ceo dan mislio na tebe.
Zapravo, tako je svaki dan.
Ali juče na drukčiji način.
Hvala na poruci.
Uvek rado čujem tvoj glas.
Da si bar ovde.
Ku - ku! -Dobrodošla!
Baš si mi falila!
Srećan rođendan sa zakašnjenjem. -Hvala.
Kakva je bila žurka juče?
Ništa posebno. Nekoliko piva s Miguelom i ekipom.
Ništa novo na zapadu.
Što da kažem?
Nedostajala si mi.
Znam.
Nemaš pojma kakvi su štrajkovi u Rimu.
Krenula sam pet sati ranije i svejedno zakasnila na let.
Čoveče!
Vratila si se, to je važno.
Šta je s tvojim biciklom?
Vozio sam neku devojku i pali smo.
I? -To je to.
Ko je ta devojka? Smem li znati?
Zapričala me u baru. Popričali smo.
Bez poljupca, ničega? -Malo smo se ljubili.
Stvarno? Odlično! Konačno!
Kako to misliš? -Otkad se nisi...
Ko broji? Ti vaši komentari me deprimiraju!
Smiri se. Mesecima te nisam videla.
Kakvi komentari?
Tipa: "Vidi onu! Zaboravi je! To je dobro za tebe. Kreni dalje..."
Šta ako ne želim dalje?
Nemoj. Tvoj problem.
To je bila greška.
Nisam hteo da budem s njom, ali me ponelo.
Čitavog dana sam se nadao da će Ines iznenada da se pojavi.
Zašto bi to uradila?
Bio mi je rođendan.
Mislio si da će iskočiti iz torte kao Merlin Monro?
Tako nekako.
Raskinula je s tobom pre skoro godinu dana. -Tada je otišla.
Raskinuli smo kasnije.
Bili smo zajedno dve godine i deset meseci.
To se ne zaboravlja tek tako.
Baš si dramatičan.
Ovo postaje patetično. Nemam više strpljenja.
Kresni se.
Ne mora biti ljubav tvog života.
Ne bi ni mogla biti. Ona je već otišla.
Ne, ne, ne... To nije dobro.
Smiri se, samo sam nešto probao.
Ne prihvatam to. To je bilo loše.
A ti, Nikolau.
Daj više zvuka. Bez straha.
Kao što sam ti pokazao neki dan. -OK, pokušaću.
Ma dajte, momci, molim vas...
Idemo ispočetka.
Idemo.
Dugo radiš u radnji za bicikle?
Ne.
Nije mi to pravi posao.
Pomažem Sari jer ovaj mesec ima više posla.
Šta onda radiš?
Svašta.
Radim ankete. Ponekad radim kao dizajner.
Prodajem voće na ulici.
Radio sam u kuhinjama, "skate" radnji.
Popravljao sam i električne skutere.
Ajde! Majstor za sve!
Kad smo kod toga, čak sam i svirao na ulicama.
S druge strane, to nije luksuzni život.
Ali kako je govorio Tom Zé:
"Ti stvaraš luksuz, a ja stvaram smeće."
Ti stvaraš ljubav, ja stvaram samoću.
Izvini, odmah se vraćam.
Vidimo se. Reci "ćao", Rosa. -Ćao, Rosa. Vidimo se sutra.
Vidimo se sutra.
Je li bilo dobro? -Da.
Šta ste radili? -Lepili smo neko cveće.
Dobar dan.
Izvinite me.
Vidi, dodirujem nebo.
Jedem oblak.
"Kinoteka, maj 2023."
Rosa, idemo?
Imamo gol na igralištu.
Igraš li dobro?
Ne igram baš dobro.
Nikad nisi dala gol?
Ne.
Onda moraš više da treniraš. -Znam.
Ćao.
Kako je bilo? -Dobro.
Pojela je sladoled. -Nije valjda?!
Bila je gladna.
Hoćeš da večeraš s nama? -Ne, žurim.
Zagrli strica. -Striče, ostani, molim te.
Idući put, obećavam. -OK.
Daj mi poljubac.
Idemo.
Ćao.
Vidimo se. Hvala.
Ćao.
"Ponedeljak, 19:30 h ČETIRI NOĆI SANJARA"
Pogledaj poslednju stranu.
Karta do blaga.
Sve ti je servirano.
Pogledaj...
Čoveče, neverovatno!
Ista ona!
Rekao sam ti.
Nećeš da pričaš s njom?
Ne razgovaram s duhovima.
"Le Cinématographe."
Pa šta?
Ima stila.
Reci nešto na francuskom.
Dobar dan.
Uživajte u filmu.
Dobar dan.
Danas je s nama Augusto Dias i zahvaljujem mu na prisustvu.
Ukratko će nas uvesti u film koji ćemo uskoro pogledati.
Za retke od vas koji još nisu upoznati
s estetskim i kritičkim stavom našeg gosta,
Augusto Dias već nekoliko godina govori
isključivo kroz citate Roberta Bresona na francuskom
ili kroz njegove filmove.
Uzdržaću se od osiromašivanja njegovih reči
simultanim prevodom za sve one koji ne razumeju francuski.
Verujem da ćemo dokučiti izvorno značenje
zahvaljujući čuvenoj i prepoznatoj izražajnosti našeg govornika.
Prepuštam reč Augustu.
"U filmu ništa ne zvuči lažnije
od onog prirodnog tona pozorišta
koje kopira život i precrtava proučavana osećanja.
Kinematografski film,
u kom se izražajnost postiže preko veza slika i zvukova,
a ne oponašanjem gestova i intonacijama glasa.
On ne analizira niti objašnjava. On ne reorganizuje.
Bez glumaca.
Bez uloga.
Bez režiranja.
Koristi modele preuzete iz života.
Ono što je bitno nije ono što mi pokazuju,
nego ono što skrivaju od mene.
I pre svega,
ono što ni ne slute da je u njima.
Između njih i mene: telepatske razmene,
predviđanje."
Idućih dana ćeš biti zauzet?
Ove nedelje radim.
Šta radiš ovaj put? Ankete?
Lepiš plakate?
Brojim bicikle.
Klara, čuješ li ovo? -Ne.
Onda dođi, isplati se.
Stižem.
Otkad je brojanje bicikala posao?
Otkad me plaćaju za to.
Zašto?
Želiš da me zezaš ili ćeš nešto dogovoriti?
Ne mogu, sutra letim.
Voleo bih da popričaš s prijateljem koji ima marketinšku firmu.
Možda ti nešto nađe.
Super, hvala.
Što bih radio?
Ne znam, on će ti reći.
Puno radno vreme?
Mislim da jest. Zašto?
Neću imati vremena za muziku.
Varam se ili profesionalni muzičari vežbaju svaki dan?
Više od godinu dana pričaš o toj muzici, a nikad ne čujem da sviraš.
Nikad nisi ovde.
Šta ti znaš o mom životu? Ni ne pitaš.
Sletiš s vremena na vreme i pričaš viceve.
Mali moj, to se zove imati posao.
Zahvaljujući tome ti i dalje nalaziš jadne posliće.
Da ih ne nazovem još gore.
Misliš da ne bih voleo da provodim više vremena s vama?
Čemu ako stalno prigovaraš?
Tata ima pravo, Nikolau.
Moraš zaokupiti svoje vreme i glavu.
Snuždeno bauljaš uokolo kao duh. To je čak i zastrašujuće.
Ovo su najbolje godine tvog života. Uživaj u njima.
Nemam taj osećaj.
U tome i jeste problem. Puštaš da život proleti kraj tebe.
Dođe mi da te dobro prodrmam.
Zaljubi se u nešto ili nekoga.
Lako je to reći.
Posao ljudima pruža svrhu u životu.
Ne radi se samo o novcu.
Takva besciljnost nije dobra za glavu.
Svim mojim prijateljima je tako.
Niko nema posao.
Imaju snove, zar ne?
Planove, ciljeve?
Bilo šta zbog čega ustaju iz kreveta.
Misliš da ja to ne želim?
Samo što se ne vidim ni u čemu.
Bar ne puno radno vreme.
A ona ideja da sviraš s drugima u muzičkom studiju?
Da, to je dobro plaćeno.
Šta onda čekaš?
Nije baš lako naći takav posao.
Trebam naći veze, nekoga s kim bih snimao.
Onda, šta čekaš?
Zar ne vidiš da je nesiguran?
Klara, ima 24 g! Nije više dete!
Poslušajmo njega.
Mislim da je u tome problem. Izgubio sam samopouzdanje.
Moj bend nema budućnosti.
Nisam otišao s Ines da snimim album.
I na kraju...
Možda je vreme da priznaš da ne želiš da budeš muzičar.
I konačno zaboravi Ines jednom za svagda.
Kao da ti je to izgovor da ne radiš više ništa.
Želimo nešto...
Kako da to kažem?
Želimo nešto dinamično.
Kapiraš ideju?
Motivacija, flekisbilnost, dinamičnost.
Želimo taj duh.
Na kraju krajeva, moja firma je tvoja firma.
Deljenje je ono što našu firmu
čini velikom firmom.
Šta misliš o svemu što sam rekao?
Pa... Ja jesam dinamičan.
To je pravi duh!
Motivacija, fleksibilnost, dinamičnost.
Kolega je prijatelj.
I zato sam više tvoj prijatelj
nego prijatelj tvoga oca, kapiraš?
Da.
Reći ću ti jednu tajnu.
Znaš zašto sam odabrao ovo mesto?
Ne.
Zbog ovog pogleda.
Nadahnjuje je pogled na kip tog velikog čoveka.
To je smernica onoga što zahtevam od drugih i od sebe samoga.
Markiz od Pombala bio je plemić, ali i neumorni radnik.
Tako sam ja počeo, na dnu.
Takav početak predlažem sada tebi.
Stavi svoj život u svaki letak koji podeliš.
Pogledaš li bolje, gužva koja teče gradskom tkaninom
je kao montažna linija koja nikad ne staje.
Semafori regulišu ritam tog lanca.
Upravo tamo naš saradnik mora biti najspremniji.
Najnasmejaniji.
Izvinite, moram otići tamo dole.
Onda, Nikolau?
Šta se događa?
Žurim. Izvinite.
Šta? Nekad mi se čini da uzalud pišem pesme.
Danas mi glava nije na mestu.
Ne mogu.
Usput, znate li da neko iznajmljuje sobu?
Jedna prijateljica je iznajmljivala, ali prilično davno.
Možeš li joj poslati poruku, molim te? -Naravno.
Mislio sam da smo se dogovorili bez mobilnog na probama.
A ja sam mislila da smo se dogovorili da ćemo ugovoriti koncert.
Stvarno?! Misliš da smo spremni za koncert?
Prvo ćemo snimiti album, a onda ćemo razmišljati o koncertima.
Marijana? -Pedro?
Ćao. -Šta ima?
Nikolau kasni. -Da, javio mi je.
Dugo se poznajete?
Odavno, još kao deca.
Zašto pitaš?
Toliko te pominje da imam osećaj da te i ja već poznajem.
Stvarno?
Kad sam te video, pomislio sam: "Ovo je sigurno Marijana."
I... Kako me opisao?
Želiš da znaš? -Znatiželjna sam.
Nećeš se zacrveneti? -Naravno da neću.
Već jesi.
Pravi si šarmer.
Rekao je da si živela u Rimu. Kako je bilo tamo?
Bilo je zaista neverovatno.
Koliko dugo si bila tamo?
Samo godinu dana, ali kao da je prošlo 10 ili 20.
Znači, otkad si se rodila.
Baš tako. Kao da je moj život tek tamo počeo.
To je delimično istina, zar ne?
Odlazak je prvi korak da stvorimo nešto naše.
Da...
Jesi li i ti osetio isto kad si došao ovamo iz Rija?
Kako znaš da sam došao iz Rija? -I ja znam neke stvari.
Šta je s Nikolauinim biciklom?
Treba da nabavi novi.
Zaboravi, nećeš ga nagovoriti.
Taj mu je stari bicikl osposobila njegova devojka.
I nikad ge ne ispušta. Ali devojka je njega ostavila.
Izvinite što kasnim. Uspavljivao sam Rosu.
Nema problema.
Čemu ste se smejali? -Tebi, naravno.
Ona je ovde?
Opusti se, u kafiću je.
Ne bi propustila zadnji film na programu.
"Ako joj promeniš mesto, stvar koja je propala
može postati stvar koja je uspela."
Idemo na pivo?
Može.
Ja ću kući. Vi idite bez mene.
Sigurno ne želiš s nama?
Onda ćao. -Hvala što ste došli.
Poljubac. -Vidimo se.
Uživajte.
Možda će ti koristiti reči Žan-Pola Sartra
koje je citirao Irving Gofman u ovoj značajnoj knjizi,
"Predstavljanje sebe u svakodnevnom životu".
Poslušaj...
"Dete se igra sa svojim telom kako bi ga istražio, inventurisao.
Konobar svoj položaj pretvara u igru kako bi ga u potpunosti shvatio.
Radi se o dužnosti
koja se nimalo ne razlikuje od one s kojom su povezani svi trgovci.
Njihov položaj je samo ceremonijalan.
Javnost od njih zahteva da ga shvate kao ceremoniju;
ples prodavaca, krojača, aukcionara,
uz pomoću kog se trude uveriti kupce
da su oni samo prodavac, aukcionar, krojač.
Prodavac koji sanja uvredljiv je za kupca
jer takav prodavac nije samo prodavac.
Društvo od njega zahteva da se ograniči na svoj posao prodavaca,
baš kao što vojnik koji salutira postaje vojnik - stvar,
s usmerenim pogledom koji ništa ne vidi
i ništa ne pokušava da vidi."
To je zanimljivo. -Osnove.
Osim toga, posao u papirnici nije ništa posebno.
Moraš biti organizovan,
pošten
i moraš znati da računaš.
Studirao sam ekonomiju neko vreme. -Rekao mi je tvoj brat.
Već si radio, zar ne? -Naravno.
Ali nikad iza pulta.
Da... Rad s ljudima nosi svoje izazove.
Da vidimo kako ti ide...
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Ako ne traže račun, nemoj kucati.
Kako se otvara?
Eto.
Brže s ostatkom.
Prvo sitno. Tako.
I pitaj želi li to da zamota.
Ne, u redu je.
Ne treba motati.
Vaš ostatak.
Izvinite, jedno pitanje vezano za kontrolu kvaliteta.
Kako ocenjujete pruženu uslugu? Od 0 do 5?
Pet.
Toliko? Ne želimo da se umisli.
Dobro. Onda nula.
Nula.
Moraš popraviti prosek, Nikolau.
Hajde, pokazaću ti ostatak radnje.
Ovde je WC. Koristi ga umereno.
Pazi jer česma nekad curi. Moramo štedeti vodu.
Upoznaćeš naše najbolje kupce, postali su deo našeg nameštaja.
Ovo je Manuel.
Ćao. Kako si? -Ćao.
Ovo je Valerio.
Drago mi je. -Ćao.
I Žoana.
Profesorka...
Dođi, mladiću... -Poznajete se?
Da, bila sam profesorka ovom mladom čoveku! Zaboravih u kom razredu.
U petom i šestom. I u osmom.
Onda, mogu ga zaposliti mirne duše?
Jako mirne! On je divan!
Imao sam dobre profesorke.
I jako je pošten. Hvala.
Još ste u školi?
Ma kakvi! Ova zemlja nije za profesore.
Otišla sam na bolovanje i nikad se nisam vratila.
Valerio, koji je onaj film koji nam se toliko sviđa?
"Kad sam se uzdigao u Raj, rekao sam svim smrtnicima..."
"Sad jebite jedni druge, mene više ne možete!"
Šta kažeš?
Super je.
Ujutro ima puno svetla.
Ovo je moja soba.
Obično nije tako neuredna.
Sa mnom živi prijateljica već neko vreme.
A ovo je Anina soba.
Da? -Ana, ovo je Nikolau.
Ćao, dobrodošao. -Ćao.
Izvini, u gužvi sam. Popričaćemo kasnije, može?
Naravno.
Vidimo se. -Ćao.
Obično je pričljivija, ali kad uči, zaboravi.
Šta studira? -Komparativnu književnost. Doktorat.
Naporno.
Strava plakat. -Sviđa ti se?
Sama sam ga napravila.
Za jedan od koncerata koji si organizovala? -Da.
Članica sam jednog udruženja.
Već sam lepio plakate. Nadam da nisam lepio preko vaših.
Onda idući put ćeš lepiti s nama.
Dogovoreno.
Treba da svirate kod nas.
Stalno to govorim Arturu. Samo odaberite datum.
Verovao sam da hoćemo, ali...
Malo smo zapeli.
Čoveče, biljke su divne.
Emine su.
Ona živi u tvojoj sobi?
Da. Upoznala sam je dok sam živela u Barseloni.
Došla je u Lisabon da živi s dečkom.
Ali nije im išlo.
Zato je sad ovde, dok ne odluči šta će.
Znam taj osećaj.
A ovo je kuhinja.
U frižideru svako ima svoju policu.
Ali možeš koristiti šta god želiš, nema problema.
Naravno, ako ga opet napuniš.
I šta još? Kirija se plaća do 8. u mesecu.
A ovde je balkon, moje najdraže mesto.
I to je to.
Sviđa mi se. -Onda dobrodošao.
"Mi casa es tu casa."
Ćao, ljubavi.
Kako ide u Montemoru?
Ovo je moja nova kuća.
Idući put kad dođeš u Lisabon, možeš prespavati ovde.
Ima puno biljaka, kao što voliš.
Ćao.
Videla si novu biljku? -Predivna je.
Da.
Ta mi je najdraža.
Donela sam je od kuće. Volela bih da ovde pazite na nju. Može?
Naravno.
Žoao je bio tamo?
Ne, još bolje.
Dovoljne su mi poruke i pozivi.
Svaki put kad zazvoni mobilni, sva se...
Više ne znam želim li da te zove. Kapiraš?
Da, znam.
Ja sam jednom i povratio od teskobe.
Stvarno? To se događa?
Vidiš? Nije ti tako loše. -Baš...
Hoćeš da pušiš? -Ne sad, hvala.
A ti?
Ni ja. Moram po rođaku u školu.
Treba da smanjiš. Zar ne?
Samo si još više u bedaku.
Stalno si u kući. -Nemam gde da odem.
"Venga, guapa." Trgni se!
Vidimo se. -Ćao.
Vidimo se.
Možeš sa mnom. Lepa šetnjica do škole.
I usput možemo u park.
Jesi li odlučila hoćeš li ostati ovde?
Ozbiljno pitanje...
Volela bih da mi Žoao da razlog da ostanem, ali...
Teško da hoće.
Nikad mi ne daje jasan odgovor.
Samo kaže: "Ne znam, ne znam."
Ubija me njegova neodlučnost.
Čudno je čuti to od tebe.
Kao da slušam bivšu dok priča o meni.
Onda mi objasni, o čemu on razmišlja?
Ne znam.
Čuj, zvučiš kao on.
I mi smo prekinuli zbog udaljenosti.
Stvarno?
Ai vi ste još uvek u istom gradu.
Nemoj još odustati.
Nisam sigurna isplati li se ostati zbog njega.
Naravno da se isplati.
Lisabon i on postali su jedna te ista stvar.
Previše tužna i teška.
Šta god učinila ovde, kao da završim u slepoj ulici.
Nalazim samo jadne poslove, nijedan mi projekat ne uspe,
počevši od veze zbog koje sam došla ovamo.
Možete pokušati u Barseloni.
Pokušali smo, ali njemu se nije nimalo svidelo.
Žoao nije za život u inostranstvu.
Izbor je bio ili da dođem ovamo ili da raskinemo.
Bilo bi mi tužno da smo prekinuli tada, bili smo jako zaljubljeni.
To je bio tek početak.
Nisam mogla.
Zašto si sada mogla?
Osećam se potpuno prazno.
Izolovala sam se živeći s njim.
Za dve godine sam stekla samo par prijateljica.
Ne ubrajajući biljke, naravno.
Čuj...
Da?
Želim tvoje mišljenje o nečemu.
Imam kostim Deda Mraza i radnika koji se zove Nikolau.
Moramo to iskoristiti, zar ne?
Predlažem da ga obučeš i izađeš da privučeš kupce.
Konstantino, jun je! Vruće je.
Biće zabavno.
I gradi karakter.
Ima li šta plemenitije od usrećivanja dece?
Tata, koja sramota!
Treba da si ponosan.
Naplemenitija stvar je usrećivati decu.
Znam, gradi karakter.
Izvoli, doneo sam ovo od kuće.
Trebaće ti u novoj sobi. -Bouvi!
Strava, hvala.
Onda, gde u blizini možemo ručati?
Donosim hranu od kuće.
Moj šef obično ide ovde iza ugla.
Idemo onda? -Samo da se presvučem.
Hajde.
Super si ispao!
Izvinite me.
Onda?
Kako si?
Isto pitam ja tebe. Kako ti je u novom stanu?
Pravo otkriće! Imao sam sreće s obzirom na sve što se nudi.
Ekipa je dobra?
Da, mislim da jeste.
Malo starije devojke.
Još ih ne poznajem dobro.
Osećam se pomalo usamljeno.
Malo po malo.
Izvinite me... -Hvala.
Šta želite popiti?
Dva piva. -Naravno.
Onda, kako si? Kako je kod kuće?
Pusti sad to. Pričaj mi o svojim stvarima.
Nemam šta da ti kažem. Nedavno sam se preselio.
U moje vreme smo odlazili od kuće tek kad bi se venčali.
Ili da živimo zajedno, kako se to tad govorilo.
Odlaziš iz jedne porodice i odmah stvaraš novu.
Mislim da je super živeti s prijateljima.
Priznajem da ti malo zavidim.
Da, super je.
Ali i čudno.
Nikom ne dugujem objašnjenja, sve moram sam.
Ono... Ako ne kuvam, ne večeram.
Ako ne večeram, niko me ne gnjavi zbog toga. Moj izbor.
Sviđa mi se to. Čini ti dobro.
Sad ti meni pričaj. Kao da izbegavaš moja pitanja.
Ne izbegavam. Šta želiš da kažem?
Veze se istroše.
Da, u redu, ali kako se osećaš?
Izvinite... -Hvala.
Nema na čemu.
Nije lako prekinuti vezu nakon toliko godina.
Shvatio sam da puno više zavisim od mame no što sam mislio.
Zavisnost uzrokuje bol.
Ti meni kažeš...
Točno.
Osećam se kao ti nedavno.
Možeš odraditi koju smenu u papirnici da zaokupiš misli.
Tebi bolje stoji taj kostim.
Dobro jutro.
Ovo je "Tigre de Papel"?
Izvolite.
To je sve?
"Neizvesnost.
Ta reč upravlja
celokupnim savremenim životom u ovom kasnom kapitalizmu.
Neizvesnost...
Poslovna,
ekološka, seksualna.
Sve je neizvesno.
A zašto?
Zato što se kapitalizam time hrani.
Ne radi se samo o jeftinoj radnoj snagi.
Toga je uvek bilo.
Kapitalizam je shvatio
da što je situacija neizvesnija,
svakog individualca ponaosob,
to on postaje potrebniji
kako bi umirio teskobu
koju stvara ta ista neizvesnost."
Šta kažete?
To je tačno.
Neizvesnost je najprikladniji termin kojim bih opisao današnje mlade.
Kao u mom filmu. Ali žiri nije shvatio poentu.
Zar je tvoj film o mladima? Mislio sam da je o gradu.
Da, mladi u gradu.
Ili grad mladih, ako želiš.
Kako god, Manuele, tvoj talenat je pisanje.
Misliš?
Traćiš svoj talenat na filmove.
Znaš koji je tvoj problem? Bojiš se svog talenta.
Ma daj! Ne znam ni šta to znači.
Bežiš od svoje sudbine, momče.
Mnogi moji pacijenti mi dolaze zbog manjih stvari.
Treba da popričaš s nekim.
Kao da imam para za psihoanalizu...
Koliko tražiš za seansu?
To je profesionalna tajna.
Da...
Da sam pre 20 g. doneo ispravne odluke...
Čuj, kad sam bio tvojih godina.
Spetljao sam se s pogrešnim ženama i pustio da ona prava pobegne.
Upoznao si ženu svog života previše rano.
Postavio si lestvicu previsoko i onda si se zeznuo.
Nijedna nije mogla dostići taj ideal.
Toliko si ih upoređivao da nijedna nije mogla da te zadovolji.
Zar to nema smisla?
Ima.
Mene je moja ostavila pre godinu dana i još patim.
Beskorisne budale!
Bebe!
Stolećima vodimo isti usrani razgovor!
Ne možemo više slušati taj romantizam
koji je pomalo seksistički, zastareo, loše maskiran.
Jadni muškarci koji nisu ništa loše uradili.
Žene su prokletnice.
Ti! Molim te, ne slušaj ovu dvojicu da ne postaneš kao oni.
Još imaš vremena da postaneš pravi muškarac.
Izvinite, prodajete li rizle? -Prodajemo.
Ćao.
Radiš ovde?
Ne.
Ovo je pljačka.
Hoćeš li biti moja partnerka u zločinu?
Ne znam mogu li verovati Deda Mrazu.
Koje rizle želiš? -Plave.
Koliko koštaju?
Ovo je pljačka, sećaš se?
Ideja je da ne platiš.
Živiš blizu? Mislim da sam te neki dan video u kraju.
Moguće.
Živim kod prijateljice.
Mogao si me pozdraviti.
Nisam bio siguran da si to ti.
I nisam znao sećaš li me se. -Naravno da te se sećam.
Ono veče bilo je baš zabavno.
Šta si radila otad?
Svašta.
Osim dovršavanja usranog diplomskog.
Ideš onuda?
Da.
Htela sam u šetnju i da popijem pivo.
Obožavam Lisabon petkom poslepodne.
Čuješ li to?
Šta?
Zvuk grada.
To je zvuk petka poslepodne.
"Ćao!"
Hej, Kloe!
"Kako si? -Dobro, a ti?"
"Odlično."
"Dugo se nismo videli. -Da. Kako ide diplomski?"
"Nemojmo o tome. -Onda dođi na picu."
"Hvala."
Nikolau.
Ćao. Moram da radim. -Vidimo se.
Može pivo? -Može.
Ćao. -Ćao.
Dva piva, molim.
Ovo mesto je strava. -Da.
Skriveno mesto, kao ostrvo u gradu.
Hvala. -Otvarač.
Sami prave pivo.
Odlično je, videćeš. -Hvala.
Hvala. -Nema na čemu.
O čemu je tvoj diplomski?
Reći ću ti ako mi obećaš da se nećeš uplašiti.
Slabog sam srca, ali ću pokušati.
Naslov je "Arhitekture smrti."
Tvoje šale nisu nimalo smešne.
Hoćemo li sesti tamo? -Može.
Na sunce.
Nisam znao da smrt ima arhitekturu.
Diplomski je o grobljima.
Stvarno?
Kako to?
O različitim načinima dizajniranja groblja.
Osmišljavanje prostora koji povezuje žive i mrtve.
Upoređujem Francusku i Portugaliju.
Strava. Odakle ti ta ideja?
Opčinjavala me naša veza sa smrću, tugovanjem,
simbologijom...
Osim toga, arhitektura radi s prostorom, a smrt s vremenom.
"Et voilà."
Zvuči zanimljivo.
Prilično je pretenciozno.
Ali morala sam nešto da smislim.
A Tijago je Portugalac pa je i to bio dobar razlog.
Kako god, htela sam da upoznam Lisabon.
Tijago je dobro?
Mislim da jeste. Nismo više zajedno.
Stvarno? Šteta.
Ali smo ostali prijatelji.
I posrnemo svaki put kad dođem u Lisabon.
Odlično.
Čekaj, više ne živiš ovde?
Ne. Preselila sam se u Ilha de Faro.
Zašto?
Da gledam more dok pišem diplomski.
Upoznala sam prijatelje koji studiraju u Algarveu.
Biologiju mora, zaštitu, te stvari.
I svi žive na ostrvu.
Jednom sam ih posetila i zaljubila sam se.
U to mesto ili neku osobu? -I jedno i drugo.
To mesto je čarobno.
Zamisli da živiš na plaži.
20 koraka od peska, doslovno. Prebrojala sam ih.
Zvuči mrak.
Jesi li ikad vodio ljubav na plaži?
Ne.
Zvuk talasa je neverovatan!
Ne mogu ja to.
Matora sam.
Nemoj tako. -Iscrpljena sam.
U najboljim si godinama. U cvetu mladosti.
Kad se mladost završava?
Kad mi to hoćemo.
Kad umremo.
Na samom kraju? -Da.
Dok god možemo da trčimo,
još smo mladi.
Dobro jutro.
O čemu razmišljaš?
O grobljima, verovala ili ne.
Ovako rano ujutro?
Ili poslepodne?
Mislim da nikad nisam bio na groblju.
Stvarno?
Trebao da odeš.
Pomaže da sagledaš stvari u pravom svetlu.
Verujem da je tako.
Hoćeš da odeš na jedno?
Možemo otići za vikend.
Mislio sam da su ti groblja dosadila.
Ako odem s tobom,
možda mi se vrati entuzijazam.
"Zapravo, slučajno sam odabrala groblja.
Dugo me zanimala naša veza s mrtvima.
Posebno u Zapadnom svetu.
Jednog sam dana naišla na članak jednog belgisjkog društva
u kom predviđaju veliki poremećaj te veze.
Ta veza često uzrokuje mnogo onečišćenja.
Mrtve zakopamo ili duboko u zemlju
ili spaljujemo otrovnim materijama.
Oni predlažu nešto super, kompostiranje mrtvih.
Načelno, vraćanje ljudskog tela u sistem prirodnog raspadanja."
"To je baš fora!"
"Da. I logično. To se događa u prirodi.
Na primer, divlja svinja ugine u šumi.
Leži na tlu.
Prvi grabljivci pojedu njeno meso.
Zatim dolaze insekti.
A svi mikroorganizmi, poput gljivica i ostalih,
pomažu da se raspadnu kosti, što traje duže.
Dakle, smrt divlje svinje hrani druga živa bića.
To je ciklus koji se stalno obnavlja.
To je potpuno suprotno onome što se događa u ljudskim društvima.
Činjenica da moramo pohraniti naše mrtve
dovodi do prilično besmislenih situacija.
U Parizu se toliko prostora čuva za mrtve,
a mnogi ljudi žive u malim stanovima.
Moj stan je bio mnogo manji od grobnice na groblju Monparnas."
"Nema šanse!"
Voliš mačke?
Volim.
Kad sam bila mala, nisam ih volela.
Jednom me je jedna ogrebala pa sam počela da ih se bojim.
Osim toga, uvek su mi govorili da su mačke prevrtljive i podmukle.
A da su psi istinski odani.
Ali pojam odanosti jako je složen.
Onda sam posetila jednu nekropolu u Rabatu koja je bila puna mačaka.
Bilo je predivno!
Bile su kao božanstvena bića među mrtvacima.
Kao da znaju više od mene o svemu onome.
O smrti.
O životu.
Ispružene pod suncem.
Tada sam zavolela mačke.
I groblja.
Ali nikad više nisam našla jedno tako lepo kao tu nekropolu.
Ima i jedno groblje u Švedskoj koje se nalazi usred šume.
To je verovatno najlepše koje sam ikad videla.
Znaš koja je najlepša mačka?
Ne.
Ne misliš da u Lisabonu ima malo mačaka?
Ne znam. Nikad nisam razmišljao o tome.
To je nešto što mi se u Lisabonu ne sviđa.
Mislim da je ovaj grad više pseći, nego mačji.
Koje mačje gradove poznaješ?
Rim, Atina...
Istanbul. -Puno si putovala.
To najviše volim.
Svako leto otputujem negde.
Kako to plaćaš?
Radim. Kako drukčije?
Plate u Francuskoj nisu kao ovde.
Pitala sam u jednom kafiću, ali neću da radim za 5 evra po satu.
Da, toliko ja zarađujem.
Tako se ne može putovati, "mon petit".
Otišao sam od roditelja. -Bravo.
Korak po korak.
Ali ako želiš poći sa mnom, moraš više zarađivati.
Ozbiljna si?
Zar ne bi voleo da odeš u Grčku?
Voleo bih.
Ne znam mogu li.
"Allez!" To je tako jadno.
Tako nisi zabavan.
Moram imati para.
Ima tako puno ostrva.
Neka su skupa, drugi nisu.
Tamo ti ne treba ništa.
Spavaš na plaži.
Jedeš paradajz i feta sir.
I kupaš se u moru.
Dve nedelje u raju.
Kad ideš? -Nisam sigurna idem li ove godine.
Mislio sam da me pozivaš.
Moram da vidim s prijateljima s kojima obično putujem.
A sad sam upoznala i tu ekipu u Farou.
Planiramo na jedan "ZAD" u Francuskoj.
Na šta? -"Zone à défendre."
Okupacija terena u cilju zaustavljanja velikih građevinskih projekata.
Kad se vraćaš u Francusku? -Prekosutra.
Već? -Da.
Došla sam u Lisabon po ostatak svojih stvari.
Mislio sam...
...da se vraćaš u Faro.
Ne, ekipa dolazi po mene u ponedeljak.
Sredili smo neki prevoz i idemo kao karavan.
Možda uz malo aktivizma usput.
Mislim da ću umreti od tuge.
Na pravom si mestu.
"Jesi li ti narcis ili sunovrat?
Jesi li ti dečak ili devojčica?
Ja sam on i ja sam ona
Ja sam narcis i sunovrat
Ja sam cvet i ja sam lepa djevojčica
Jesi li ti narcis ili ivančica?"
Jesi li dečak ili devojčica?
Ja sam on i ja sam ona
Ja sam narcis i ivančica
Ja sam cvet i lepa prijateljica.
"Da, na mostu sam."
Blizu mesta koje sam pominjala.
Da.
Vidimo se uskoro. Ćao."
Uskoro će doći.
Hvala na ovim danima.
Nikad u životu nisam bio srećniji.
I za mene je to bilo jako posebno.
Moram da idem.
Hoćemo li se opet videti?
Susret donosi sreću.
Oproštaj donosi susret.
Uvek mi je bilo teško da zamislim gde ću želeti da ostanem.
To je normalno.
Podeljena sam zbog roditelja.
Moj tata je Francuz, a mama Italijanka.
I...
Nekad to smatram tragedijom.
Nekad da je to predivno.
Odabrati drukčiji način života,
između nekoliko mesta.
Zašto smatraš da je to tragedija?
Naravno da preterujem, ali...
Činjenica da sam podeljena između dve stvari.
Ne možeš biti na jednom mestu, a da ne razmišljaš o drugom.
Na primer, često to primetim na svojoj mami.
Otišli smo u Francusku zbog tatinog posla.
Nakon toliko godina tamo,
moja mama još uvek priča da nije htjela da ode iz Italije.
Stalno žali zbog toga...
Ne želim da budem ta osoba
koja stalno idealizuje mesto na kom se ne nalazi.
Ovo je pravi restoran, a ne još jedna zamka za turiste.
Bio sam u restoranu koji je imao naziv za biftek na tri jezika.
"Stek na žaru à l'ancienne."
Pitao sam konobara šta je to. Šnicla u sosu od bibera.
Naručio sam. Obožavam sos od bibera.
Doneo je šniclu, ali bez sosa.
Rekao je da ga nisam naručio.
"Ne razumem, rekli ste da je to šnicla u sosu od bibera."
A on je rekao da se sos posebno naručuje.
Dakle...
G. Konstantino, vaš sto je spreman. -Hvala.
Znači, Francuskinja.
Imaš više sreće od mene.
Neki dan sam otišao po Mariju da odemo u šetnju.
Pokušao sam da je poljubim, ali okrenula je glavu.
Rekla je: "Osetljiva sam na mirise."
Kao da je rekla da smrdim.
Kao što rekoh, žrtva sam zlostavljanja.
S druge strane, ko nema sreće u ljubavi, ima u kocki.
Jesam li ti rekao da sam bacio oko na novu papirnicu?
Ne.
Dao sam ponudu i oni su je prihvatili.
Super. Čestitam.
To je i za tebe dobra vest.
Želim nešto da ti ponudim.
Hoćeš da vodiš našu radnju?
Već radi na autopilotu.
Za vreme školskih praznika samo su tri stalna kupca, kao što znaš.
A ja bih se posvetio otvaranju nove radnje.
Na početku školske godine zaposlili bismo još ljudi,
a ti bi bio odgovoran za svoj tim.
Naravno, to donosi značajnu povišicu.
Ozbiljno?
Hvala na poverenju.
Razmisliću.
Hvala.
Iduća se zove "Tamo negde".
Osetimo da ovaj naš jezik
Ima isto ime za vreme
Koje sad je ispred i koje osećamo unutra
Dobro da ste navaljivali. Inače nikad ne bismo zasvirali.
Mislim da je i bend uživao.
Miguel je bio ljut zbog nekoliko grešaka.
Ma kakvi! Svirka je bila odlična!
Razvalili ste!
Strava. -Sad je savršeno vreme da počnete da snimate.
Radimo natome. -Morate pokušati.
Ovde si?
Bila sam iza. Nisam htela da me vidiš.
Htela sam da te iznenadim.
Šta je? Maca pojela jezik?
Verovatno.
Idemo tamo.
Odlično svirate.
Skroz drukčije od onda kad sam otišla.
Više vežbamo.
Snimićemo album.
Slavni album! Godinu dana kasnije.
Ipak je dobro da nisi otišao sa mnom.
Iako, možda si mogao otići i vratiti se na vreme.
Šalim se.
Šta te dovodi u Lisabon?
Došla sam samo za vikend.
Trebao mi je svež gradski vazduh.
Kad si na obnovi, nekad treba obnova od obnove.
A i videla sam da imate koncert...
Došla si zbog toga?
Ne samo zbog toga. Delimično.
Došla si s nekim? -Ne, došla sam sama.
Priznajem da si me iznenadila.
Znam, tako izgledaš.
Ines, ovde si?
Da. Čestitam na koncertu. Bilo je mrak!
Da, i ja sam uživao.
izvini što prekidam, ali žele da ispraznimo pozornicu.
Da, naravno. Stižem.
Nikad mi se nisi javila.
Bila sam zbunjena, znaš...
Ovo je bila naporna godina i morala sam da se suočim sa toliko toga.
Našom vezom, tvojim pitanjima...
Tvojim zahtevanjima odgovora...
To mi je postalo naporno i morala sam da se oslobodim.
Ali sad osećam da je vreme da se vratim.
Zato sam došla ovaj vikend. Da malo pronjuškam.
Vratila bi se? U Lisabon?
Naravno, gde drugde?
Nisam sigurna da je ono za mene.
Ispočetka je sve divno, al život u zajednici nije lak.
Nakon nekog vremena sve postaje klaustrofobično i otrovno.
Svi znaju sve o svima.
Ne znam. Počeo je da mi fali moj prostor, a zato sam i otišla tamo.
Da, razumem.
I razmišljala sam...
Moglo bi biti fora videti tvoj novi stan.
Nisi rekao da mogu tamo da odsednem?
Jesam.
Ne moram se vratiti u nedelju.
Ako mi bude dobro, mogu ostati još nekoliko dana. Ubiti nostalgiju.
Šta kažeš?
Da...Može... Zvuči dobro.
Idem da spremim stvari. Vidimo se kasnije?
Može, biću u kafiću.
Nikolau! Odlično!
Svidelo vam se?
Jako. -Jako sam ponosna.
Vidimo se uskoro. -Ćao.
Migel, želim da popričam s tobom.
Odličan koncert, zar ne?
Da, mrak.
Ali.. Nisam siguran hoću li moći da snimim album.
Zašto?
Pa...
Mislim da odlazim. -Kuda?
U Francusku.
Poludeo si?
Ne.
Ozbiljan si? -Jesam.
Šta? Zbog male s groblja?
Tek si je upoznao!
Znam, ali moram to uraditi.
A bend?
Da... Ne znam.
Kako to misliš?! Treba početi sa snimanjem!
Znam.
Nakon ne znam koliko godina... -Znam.
I sad odlaziš?!
Bend je organska jedinica. Ne možeš samo tako otići.
Rekao sam da treba brže pisati.
Ali takav si perfekcionista da to traje celu večnost.
Život mora da ide dalje.
Molim te, reci mi da se šališ.
Ozbiljan sam.
Jebi se.
Ne smeta mi ako nađete drugog basistu.
Rekoh, jebi se.
Dobro jutro.
O čemu razmišljaš?
O grobljima, verovala ili ne.