Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
PODLE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ
To jsou dneska lidi. Podívej, co udělali s autem toho právníka.
- Sakra! - Co je?
Jdi pryč!
Uteč!
ČERNÁ VDOVA
- Povídej, Berni. - Kde jsi?
- Máme mrtvolu. - Sakra.
- Bylo to násilné? - Netuším, ještě tam nejsem.
Ale prý je tam spousta krve.
To je teda léto. Budu tam za 20 minut.
Zatím to tam řeš ty, prosím. A Berni, jako obvykle.
Jestli tam někdo na něco sáhne, než dorazím, tak je synem smrti.
Sandra popadla jednu dívku a málem ji uškrtila.
Zdá se, že to pro vás moc důležité není. To by nešlo.
Promiňte.
Všichni víme, že má Sandra problémy. Je tady už rok.
Ale když zavedete vhodná opatření, určitě…
Ne, bohužel nemáme dostatečný rozpočet,
abychom se o ni mohli adekvátně starat, Evo.
No jasně. Takže co mi vlastně chcete říct? Už sem nemá chodit?
To jste mohly říct rovnou, ať s váma akorát neztrácím čas.
Hergot.
To je samý zákon, výnos, diplom, ale na integraci tady serete!
Jdeme.
- Pojď, zlatíčko. - Chci zůstat na svačinu.
No jo, ale měly bychom jít.
Máš kliku. Víš, ke komu půjdeš?
- Ke komu? - K Sonsoles.
Ta ti udělá nejlepší sváču.
- Budeš u ní, dokud se nevrátím? - Tak jo.
Jo, zlatíčko? Bude to bezva.
16. SRPNA 2017
Nevím. Nechtějí nás tam pustit.
Už jde mamina.
Dobrý, šéfko?
Žádná sláva, ale bylo to lepší než tady. Kde je Berni?
Už se tě nemůže dočkat dole.
Je to tady. Tohle je jediný vchod z ulice.
Ať tam nechodí pohřebáci, dokud to nedovolím.
- Novináři to vždycky nějak vyčmuchají. - Nesmí tam ani noha.
To snad ne, pan soudce je tady dřív než já.
To jsou holt výhody práce v létě, Evičko. Prázdné silnice.
To jo.
Škoda že gauneři si dovču neberou.
Co tu máme, Bernardo?
Kromě těch krvavých skvrn, které uviděl soused,
je ještě rozbité pravé zadní sklo.
Ještě nevíme, jestli je to auto oběti.
Ale nevylučoval bych možnost, že šlo o krádež auta, která se zvrtla.
A tělo?
Aha, tady.
Dobré odpoledne. Tak co tady máme?
Bodné rány.
A podle velikosti asi šlo o kuchyňský nůž.
Zloděj chce krást. Ne takováhle jatka.
A nenosí si kuchyňský nůž.
Kdo chce ukrást auto, přinese si šroubovák.
Takže?
Kdybych měla hádat, tak to okénko se rozbilo při rvačce.
Pak se dostali sem.
Hele. Tady přišlo bodnutí.
Tady zanechal stopy ve vlastní krvi.
A odplazil se sem, jako by si hledal místo, kde umře.
Arturo Ferrer Puig, 36 let, z Noveldy.
Je tady nějaká žena, které se od rána neozval manžel.
- Prý tady parkuje. - Řekla ti manželovo jméno?
Arturo.
Teď přijde to nejlepší.
Zavolají nejbližší osobě. Tak se to dělá. Takže tobě, jeho matce…
Pardon.
Eva Torresová, státní policie. Jste manželkou Artura Ferrery Puiga?
Ano. Co se děje? Nikdo mi nic neřekl.
Bohužel musím říct, že jsme našli jeho tělo.
Ale co…
Co se mu stalo?
To ještě nevíme. Kdy jste ho viděla naposledy?
Včera večer…
Včera večer.
Zrovna jsem se vrátila z práce a on mi celé ráno nezvedal telefon.
- A teď když vidím tohle… - Mrzí mě to.
Až se uklidní, ať za mnou přijde na stanici.
Dobře.
Už tam můžou pohřebáci.
Piš menšíma, Evo. Potřebujeme novou tabuli na další případy.
Kdyby bylo miň gaunerů, měli bychom víc místa.
Tak do práce.
Arturo Ferrer Puig, 36 let, z Noveldy.
Byl rok ženatý.
Pracoval na údržbě dálnic. Co dál?
Do práce přijíždí v 8:30, ale dneska ráno nedorazil.
Jak dlouho mu trvá cesta do práce?
- Do El Rebollaru 45 minut. - Dobře.
- Maximálně hodinu, když je provoz. - 8:30, dobře.
Takže k autu by šel asi tak v 7:30, ne?
- A našli ho v kolik? - V 15:30.
15:30.
Dobře. Osm hodin.
Výborně. Jde se dumat.
Jeho peněženka byla netknutá, takže loupež můžeme vyloučit.
Napadá vás něco?
Mě jo.
Ale ne zas nějakou šílenost.
Ne, tohle je normální.
Takže v tom domě bydlí i jeden právník.
No a?
- Možná šel po něm, ale spletl si oběť. - Dobře.
Takže omyl. Promluv si s ním, jo?
- Napadá tě něco, Berni? - Jo.
Já bych zatím nevylučoval tři základní motivy.
Klasika.
- Co blbneš? - Co?
- Ale fakt… - Tahle fixa nejde smazat, dědulo.
- Tak proč jste ji koupili? - Ať víme, jestli dáváš pozor, chlape.
Musíme ti sehnat vlastní tabuli.
Tak jo.
Drogy,
prachy
a láska. Ať vám nic neunikne.
Jeho žena je sestřička. Proklepněte to.
Rodina, přátelé, jestli se všemi vycházel, jestli měl s někým problémy. Jasné?
Chci znát i písničku, na kterou tancovali na svatbě.
ÚSTAV SOUDNÍHO LÉKAŘSTVÍ
Promiň, dřív to opravdu nešlo.
Našli jsme šest bodných ran.
Čtyři vlevo na hrudi, dvě do srdce.
Pojď se mnou.
A zbraň?
Odpovídá tomu, co sis myslela na místě činu?
Velký kuchyňský nůž. Podle mě jsi měla pravdu.
Útočník věděl, co dělá. Chtěl ho zabít. Oběť nestihla reagovat.
Neměl na rukou žádná zranění z obrany.
Takže ho napadl zezadu.
Vzhledem k brutalitě útoku hádám, že útočníkem byl silný muž.
Jedna z ran měl několik drah.
Útočník ho bodl několikrát, aniž by vytáhl nůž z rány.
Takže ho chtěl sejmout. A drsně.
Kde je Berni?
Vyslýchá tu vdovu.
Dobře. Řekni mi to hlavní.
Zatím nic moc nemáme. Prý doma dělali rekonstrukci.
Manžel prý nebyl spokojený a pohádal se s řemeslníkem.
Najdi tu firmu a promluv si s nimi.
Dělají na živnost, bude to hned.
A jak to zvládá ta dívka?
Jen si to představ. Je vdovou v šestadvaceti. Je to síla.
Ale drží se.
Hádám, že si lupla pár Diazepamů.
Jak je?
- Na. Tohle nám zatím řekla. - Není zvláštní, jak furt kouká do mobilu?
Nevím. Já tuhle generaci z Love Islandu nechápu.
Mrkni na to o té kolegyni z práce.
Zdravím, Marío Jesús. Jak to jde?
Jak to zvládáte?
No, moc dobře ne.
Hlavně klid, ano? Nikam nespěcháme.
Ale chtěla bych se zeptat na to, co jste říkala mému zástupci.
O Arturově kolegyni z práce.
Ano.
O tom mi říkala moje kamarádka Sonia. Chodí s ní na CrossFit.
Řekla mi, že se jí prý asi hodně líbil.
Myslíte, že spolu něco měli?
Co já vím? Podle mě ne.
Nic jsem si z toho nedělala.
Ale přece by ho… Snad ne kvůli tomu?
Na jakékoli závěry je ještě brzy.
Chtěli bychom si promluvit se Soniou. Mohla byste mi na ni dát číslo?
Ano…
Je tady v čekárně. Doprovodila mě sem.
Bernardo, zmínil jste tu rekonstrukci?
Arturo totiž nebyl moc spokojený s těmi…
Nedělejte si starosti, prověříme si všechno.
Nebojte.
No, bylo to spíš tušení.
Belén o Arturovi pořád básnila. Tohle člověk prostě pozná.
Ale znala ho jenom z práce.
V práci jsou lidi úplně jiní než doma.
Arturo byl trošku autoritativní. Nebo spíš hodně.
V jednom kuse Maje psal. „Kde jsi? V kolik přijdeš?“
- A tak. - Vážně?
Když chtěla jít na skleničku, musela říct, že má směnu.
On chtěl být furt s ní nebo jet do rodného města.
Aha.
Ale ona taky někdy musí vidět kamarádky, ne?
- Přesně. - Jistě.
Ano.
- Vy jste ho moc nemusela, že? - Ne.
Neznala jsem ho osobně, ale z jejího vyprávění se mi nelíbil.
Takže když třeba jel do Noveldy,
ona zůstala tady a zašly jste si na drink, jo?
- Ano. - Tancovat a tak.
- Jo, šly jsme na skleničku. - Jasně.
Každý si chce čas od času povyrazit.
To teda jo.
- Dáte si kafe? - Ne, díky.
Tak jo.
Ale to bylo celé. Jenom nějaké to flirtování.
Jasně.
Posledně jsme v přístavu potkaly dva chlapy.
S jedním z nich jsem něco měla, ale byla s ním nuda.
A co Maje?
Ta se pak vídala s tím druhým. S Danielem.
Takže jste si řekli telefonní čísla?
Jo.
A kdy se to stalo?
Před dvěma nebo třemi měsíci. Asi někdy v květnu.
Její kamarádka říká, že se vídá s nějakým Danielem. Asi s ním něco má.
- Proklepneme si ho. - Ženský a ty jejich sukně.
Sukně?
Spíš ty jejich hlavy.
Podíváme se do jejich bytu.
Jeďte napřed. Já vás doženu.
Tak co?
Spravedlnost nikdy nespí, ale odpočívá.
Tys ještě nedávno tolik neodpočíval.
„Ještě nedávno.“ Bože můj.
Potřebuju jim napíchnout telefony. Maríe Jesús a jejímu amantovi.
To je moc riskantní. Nic na ně nemáš, Evo.
Vrať se, až budeš mít něco pořádného.
Měj se.
Tak mi povol hovory a místa telefonů Artura a Maríi Jesús.
Aspoň to?
Hovory a místa?
Uletí mi letadlo.
Mluvili jsme s tou kolegyní. Klidně se vsadím, že spolu nic neměli.
Jo a ten řemeslník má alibi.
- Je na dovče v Dominikánské republice. - A ty jezdíš na dovču za humna. Skvělý.
- Řemeslo asi vynáší. - A co ten právník?
- Řeší odbory. - Z toho nic nebude.
Takže Arturo měl jediný problém, a sice že ho podváděla žena.
Tak to prověříme.
Vdovský důchod dělá 1 137 eur.
- Proto si máš najít holku. - Ale mně se líbíš ty.
Ta doživotní penze už stojí za zamyšlení. Co, Berni?
- Ale ne. Měla přece noční směnu. - No…
Podle pitvy ten útok provedl muž.
A co ten kluk…
Ten Daniel, se kterým něco měla.
Co když jí pomohl?
Sledujeme ho. Stačí říct a přivedeme ho.
Kdepak. Je moc brzo na to, abychom ukázali karty.
18. SRPNA 2017
Není snadné se s tebou rozloučit, Arturo.
Nedovedu si představit život bez tebe.
Bez tvých dotyků.
Bez tvých polibků.
Bez tvé lásky.
Takže to dělat nebudu.
Protože víra nás naučila, že naše láska smrtí nekončí.
Bůh je věčný a jeho láska je nekonečná.
Zrovna jako láska nás dvou.
Ta láska nikdy nezemře.
Ani ve mně, ani v ostatních, kteří tě milovali.
Pardon.
Ani ne před rokem jsme si tady slíbili,
že se budeme milovat navždy.
Dokud nás smrt nerozdělí.
Takže chci, abys věděl…
Ano?
O svých směnách nám lhala. Tu noc v práci nebyla.
A věz, že nás nikdy nic nerozdělí.
Navždy tvá…
Maje.
Ne.
Tváří v tvář smrti, naší vlastní nebo smrti naši blízkých,
nám všem zbývá…
Souboj se zlodějem můžeme vyloučit.
Podle kamarádů byl Arturo normální chlap.
Pil rum s kolou
a po večeru v klubu se dopotácel domů.
A že by si hrál na hrdinu? Ne.
Prý to byl spíš slaboch a s nikým se nepral.
Copak, Turri?
Počkej, dám tě nahlas.
- Povídej. - Právě jsme stáhli data z telefonu oběti.
Poslechni si, co před dvěma měsíci poslal Maje.
„Nechci někoho, s kým si jenom dám večeři a pak budeme celý večer zírat do telefonu.
A když máme volno, každý si dělá svoje.
A nechci někoho, kdo se chová násilně. To prostě nejde.“
Bum!
Hergot.
- Ne, díky. Vážně. - Určitě? Kávu nebo třeba…
Už ti řekla, že nic nechce, tak jí dej pokoj.
Děkuju vám, není třeba.
Je tady vaše dcera?
Maje.
Věříme, že najdete toho, kdo tohle Arturovi provedl. Ať je mu země lehká.
Ale do té doby se můžeme jenom modlit.
Ale Arturova nebohá rodina…
Ani si to nechci představit.
Mohly bychom si promluvit v mém pokoji?
Jistě.
Děje se něco, Marío Jesús?
Sonia mi řekla, že vám pověděla o Danim.
Ano.
Jde o to, že…
Scházím se s ním už pár měsíců.
Neřekla jsem vám to, protože to s Arturem nesouvisí.
Ale cítím se strašně, Evo. Opravdu se hrozně stydím.
Myslím na Artura…
A na to, že jsem ho podvedla.
Nechtěla jsem teď jeho rodině ublížit ještě víc.
Ale cítím se strašně.
Nejste první, kdo něco takového udělal.
Není to zločin.
Váš osobní život je jenom vaše věc. Nebojte.
Ale s Andrésem jsem jim tehdy hodně ublížila.
S Andrésem?
Ano.
Arturo na to přišel.
I jeho rodina.
A úplně všichni.
Tady v Noveldě vás za to lidi klidně zabijou. Fakticky.
- To muselo být hrozné. - Málem jsme zrušili svatbu.
- Bylo to před svatbou? - Ano, o měsíc dřív.
Naši se mnou nemluvili.
Ani Arturovi rodiče. Ani jeho bratr. Byla to hrůza.
Vážně jsem tady ani nemohla dýchat. Proto jsme odjeli do Valencie.
Arturo mi naštěstí odpustil.
Ale s Andrésem to skončilo, nebo to ještě…
Ano, ale chtěla jsem vám o tom říct,
protože když se po tom, co se Arturovi stalo, dozvědí o Danim…
tak mě zabijou.
Aha.
Žádný strach. Co jsme si řekly, zůstane mezi námi. To je jasné.
Ale ještě k tomu Danimu…
Už to dává smysl.
Ten večer jste byla s Danim, že ano?
Ne v práci.
Nekecej.
Podvedla ho měsíc před svatbou a on jí odpustil?
No, kdo z vás je bez hříchu…
Poslouchej. Pamatuješ si toho chlápka, co s ní byl u sanitky?
- V den vraždy. Ten její kolega. - S ním taky?
- Ta teda jede. - Takže máme tři podezřelé.
Ne.
Jestli mi ta vdova nelhala, tak Daniela můžeme vyloučit.
Jak to?
Protože ani nevěděl, že měla chlapa. Natož manžela.
A požádala mě, aby mu o tom mohla říct sama.
V tuhle chvíli se vyšetřování soustředí na její milence.
Svého manžela měla po krk.
S pomocí jednoho z nich ho chtěla zabít.
Musíme jim hned napíchnout telefony.
Proč se tváříš tak vážně?
- Haló? - Marío Jesús?
- Tady Merche. - Jak se máš?
- Jak to zvládáš, holčičko? - Držím se.
Jistě. Musíš prostě přijmout vůli Boží.
Je to součástí plánu, který pro tebe má. Pro nás všechny.
Ano, musím to tak brát.
Bez Boha by už nic nedávalo smysl.
Nazdar, holka.
Hele, když jsem to dělala i jako vdaná, musel se mi fakt líbit.
No to je jasný.
Jo. Je to fakt kus.
Teď mi teprve začíná docházet, co se to stalo.
- Jo. - Cítím vinu, že jsem ho nemilovala.
- Ničím ses neprovinila. - Nemilovala jsem ho, jak si zasloužil.
Chudáčka.
Maje, já už nevím, jak ti to vysvětlit. Nebylas s ním šťastná.
Však je mi 27.
- Chci být mladá matka. - Jasně.
- Ale nepotkala jsem toho pravého. - Já to chápu.
Tím nechci říct, že mi máš udělat dítě.
Udělám ti ho klidně hnedka!
18 DNÍ PO VRAŽDĚ
- Bylo by nádherné. - To je jasný.
Hele, kdyby ses chtěla sejít nebo si popovídat, kdykoli se ozvi, ano?
Scházet se nechci, protože bych pořád bulela.
To nic. Na to se nedá tlačit.
Skoro ani nejím. Nemám chuť k jídlu.
- Jasně. - Nemůžu spát.
- Holka, co se to stalo? - V podstatě tři věci.
Zaprvý jsme se obě zbláznily.
- Zadruhý rády paříme. To je holt fakt. - Jo.
- Ale jenom se sexy chlapama. - Ti u toho nemůžou chybět.
Když jsem s ním musela spát po hádce, nebralo mě to.
Ale tenhle mě ošuká jako tehdy v tý koupelně.
Takže byl dobrej, Maje?
Jestli byl dobrej? Málem jsem proletěla sklem.
SONIA, NEJLEPŠÍ KAMARÁDKA 26 DNÍ PO VRAŽDĚ
30 DNÍ PO VRAŽDĚ
- Jdu na ryby, ale neumím to. - Ale mě jsi ulovil.
Na tebe mi nestačila udice, hodil jsem na tebe obří síť.
A já spolkla návnadu.
ANDRÉS, MILENEC
Prý se mnou chce mít dítě a mě to vzrušuje.
MATKA 33 DNÍ PO VRAŽDĚ
Hlavně klid.
On si nedá pokoj.
Když se převlíká nebo když se převlíkám já, tak prostě…
Když si sundám kalhotky, nemůže si pomoct.
Prostě jste zamilovaní. Tak to chodí.
A v lásce nesmí nic chybět. Sex je taky důležitý.
Maje, jak je?
Musím ti něco říct, ale nenaštvi se.
37 DNÍ PO VRAŽDĚ
Maje, začínám se bát.
Jsem vdaná.
DANIEL, MILENEC
Maje, co to povídáš?
Stalo se něco strašného. Zavraždili ho.
- Koho? - Mého manžela. Mého bývalého.
Nedávno ho ubodali v garáži.
Maje, vždyť si spolu chceme najít byt.
Omlouvám se. Nechci o tebe přijít, ale nevěděla jsem, jak ti to říct.
No…
Vypadá to, že o tom ten chudák vůbec netušil.
- Takže jsme zase na začátku? - Ne.
Byla to ona.
Je vinná.
Musíme jenom zjistit, kdo se pro ni chopil nože.
ČERNÁ VDOVA
Ta ženská je třída. Jasná nymfomanka.
Nymfomanka to není.
Možná ne, šéfko, ale nejspíš šukala i s někým od nás.
Nymfomanka se na večírku vyspí s pěti chlapy.
Nebo v práci, kdekoli. Nedokáže odolat.
Ale pak ji to sžírá. Tuhle ne.
Podle mě to se sexem nesouvisí.
A nejspíš to pro ni ani nejsou milenci. Je spíš jako sběratelka chlapů.
Asi chce být zbožňována. Ne? Tak nějak to bude.
Má harém?
No jo.
No dobře, ale proč se sakra vdávala?
Viděli jste její rodinu? Chybí jim jen bič na pokání.
To jo. Když člověk vyrůstá v takovém prostředí, musí mu přeskočit.
- Jo. - No jo, ale vražda?
Mohla se rozvést.
Pokud ve tvém okolí není rozvod mnohem horší než ovdovění.
Ale takhle mladá holka?
- Jo, tak mladá. - V roce 2017?
Věděli jste, že patří k apoštolskému hnutí?
K čemu?
Je to náboženská skupina, co podporuje křesťanské hodnoty.
Zkusím to najít. Je to síla.
Ano?
Sakra. Nemáme ani chvilku pokoj.
- Co je? - Jdeme.
V nějakém kufru se našlo tělo.
To nám chybělo. Kreativní vrazi.
Já teď nemůžu.
To nevadí, já to vyřídím.
- Dobře. - Nejsi nepostradatelná, uvidíš.
- Ale s kým se budeš hádat? - Se mnou.
Tak to tam zatím připravte. Dorazím za hodinku.
My rádi pracujeme v malých skupinkách, abychom se mohli postarat o každého žáka.
Pojď, zlato. Pojď s mámou.
Taky využíváme služeb psychologické poradny
pro případy, kdy s nějakým dítětem potřebujeme pomoct.
Zajdeme si na něco k snědku?
Na palačinky s čokoládou?
Mňamka. Tak jo.
…přímo v Ruzafě. Konkrétně na ulici Sueca 77.
Zdá se, že k incidentu došlo na nádvoří budovy,
když dva detektivové státní policie po telefonátu od sousedů
vyšetřovali krvavou stopu vedoucí k tělu uvnitř kufru.
Krvavá stopa je dovedla až do budovy, kde…
Ahoj, tady Berni. Až to půjde, ozvu se.
…při obhlídce budovy narazili na statného muže…
Ahoj, tady Berni. Až to půjde, ozvu se.
…po výzvě k identifikaci muž zareagoval násilně
a jednoho z policistů několikrát bodnul.
Partnerovi policisty se podařilo útok odrazit.
Podezřelého zneškodnil služební zbraní.
Došlo mu, že ho máme.
Nestihl jsem zareagovat.
Moc mě to mrzí.
Pane komisaři, rádi bychom dostali přístup ke spisům,
ať ten případ můžeme sami uzavřít.
Mluvil jsem s oddělením pro organizovaný zločin. Vyřeší to oni.
Co prosím?
Já vám rozumím, ale jelikož jste si s Bernardem byla tak blízká…
Šlo o vraždu, pane komisaři.
To řešíme my. Ne oddělení pro organizovaný zločin.
U nás se daří vyřešit 98 % případů.
Víc než v Madridu.
Podívejte, paní inspektorko, tady není co řešit.
Viník byl zastřelen.
Papírování by vás jenom zdržovalo od naléhavějších případů.
Při vší úctě, pane…
Při vší úctě, s mým předchůdcem jste se znala dlouhé roky,
ale my přátelé nejsme.
Není o čem mluvit. Byl to rozkaz.
Ne, tady nejde o to, jak dlouho se známe. Jde o slušnost.
Jde o to, abyste mě neotravovala.
V kancelářích se evidentně vyznáte skvěle,
ale o ulicích nevíte ani hovno.
Paní inspektorko, jsem Javier Gil. Právě mě sem přeložili.
Prý mám sedět u tohohle stolu.
Dobře se o něj starejte.
8. LISTOPADU 2017 O DVA MĚSÍCE POZDĚJI
- Povídej, Turri. - Evo, kde jsi?
- Dole. - Tak mazej nahoru.
Nejsem na tom dobře.
Řekni mi, co se stalo, protože já myslela, že tobě nic není.
Nevím, co se stalo. Řekla jsem něco špatně nebo…
Ne, jenom mě napadlo…
- Kdo to je? - Netušíme.
Tvoje matka má pravdu. Musíš se odříznout od toho bytu.
A došlo mi, že se musíš tak trochu odříznout i ode mě.
Protože ti to budu pokaždé připomínat.
Ale ne! To nikdy. Říkala jsem, že…
- Jo, ale… - Já na to nikdy nemyslím.
Slíbila jsem ti, že si to s tebou spojovat nebudu.
Teď jsi mi to připomněl ty, ale já na to nikdy nemyslím. Nikdy.
Prostě se mi z toho udělalo smutno.
Jasně, ale všechno si to jenom vymýšlíš.
Nesnaž se hádat, co si myslím, protože se spleteš.
A nedávno jsem zavolal policajtovi.
- Cože? - Mému kamarádovi.
Bože, Salvo, neudělej nějakou blbost, jo?
Ne, volal jsem kamarádovi. Nic neprovedu.
- A dál? - Zeptal jsem se ho…
Marío Jesús, bereš si Artura za svého právoplatného manžela
a slibuješ, že mu budeš věrná v dobrém i zlém…
ROK PŘED VRAŽDOU
…v nemoci i ve zdraví,
a budeš ho milovat a ctít po zbytek života,
dokud vás smrt nerozdělí?
Ano.
Co Bůh spojil, člověk nerozděluj.
Tímto vás prohlašuji za manžele.
- Nádhera! - Krása!
Přicházejí novomanželé!
Mami, nechápu, že jí to odpustil.
Ale s odděleným jměním tvůj bratr souhlasil.
- Bylo těžké ho přesvědčit, ale ano. - No tak vidíš.
Hele, každý si svého partnera musí vybrat sám.
- Ale ne. - Dáte si drink?
Ano, ráda.
Pamatuju si to.
Jo.
A teď.
Kruci, Maje, to už je trochu moc, ne?
To zkus říct mojí mámě.
To fakt budeme spát s tímhle chlápkem nad hlavou?
- „Chlápkem?“ - Jo, tímhle chlápkem z Valencie.
Je to maličký kříž, ani si ho nevšimneš.
- Máš to? - Jo.
Hele, dáme ho do skříně.
- A když přijedou naši, tak ho pověsíme. - No jo.
A když skončili, byl v obýváku děsný binec.
My jsme s naší rekonstrukcí spokojení.
- Fakt? - Už nám chybí jenom vířivka.
- Hej, ne tak nahlas, kluci. Malý už spí. - Pardon.
Počkat, je teprve jedenáct. Já myslel, že už jsou tři ráno.
Holt už máš svůj věk, Luisito.
O víkendu už máš všeho dost a chceš si jen odfrknout.
Pro mě víkend začíná v pondělí.
- Už ti není dvacet jako tady holce. - Je jí skoro třicet.
- Dvacet šest. - No však.
- Dáte si kafe? - Já jo.
Pro mě bez kofeinu, jinak neusnu.
V sobotu v jedenáct večer? Však paříte, ne?
- Hele, máme cassallu. - Fakt?
- Cassallu? - Jako za starých časů, co?
Nechceš si zajít na drink? Ještě je brzo.
Kam? Sem? To tak.
Když tam sklenka stojí 12 eur? Ani náhodou.
V Noveldě stojí pět. A nejsou to blivajzy.
- Ale výhled se srovnávat nedá. - Důležitá je společnost.
Uvidíme se s nimi o víkendu.
Ušetříme dost na to, abychom tam zapařili a ještě nám zbyde na jídlo.
No jo, to je to samé.
Já o víkendu nemůžu. Budu v práci.
To jako fakt? Já myslel, že máš volno.
Ne. Maika mě poprosila a já nemohla odmítnout.
No jo. Ale příště tam chybět nemůžeš. Nico bude mít narozky.
Teď už je to i tvůj synovec.
Už se nemůžu dočkat.
Neblbni.
Tak.
V pořádku?
V pořádku, drahoušku. V rámci možností.
Vždyť se vám daří skvěle.
Ještěže tady mám tebe.
Kdyby o mě pečovaly mé děti…
No, víte…
Jeptišky myslím zmínily, že tenhle týden přijdou na návštěvu.
Vážně?
Ano, jistě.
Tak se tady mějte.
Myslím, že rodina paní Felicidad je na dovolené.
Sestro, kvůli jedné malé lži, která jí na pár dnů udělá radost,
nikdo do pekla nepřijde.
Ano, mami. Zrovna jsem od jeptišek přijela do nemocnice.
A jak se máš, zlatíčko?
- Dobře. Můžu ti brnknout později? - Dobře?
No spíš na prd. Pardon. Když musím pořád přejíždět…
A co Arturo? Má hodně práce?
Jo, taky toho má hodně.
- No, dceruško… - Ahoj.
- Musíte si na sebe najít čas. - Já vím.
Arturo je na víkend v Noveldě.
Tak zítra.
Ahoj.
- Ahoj. - Přeju klidnou směnu.
Kéž by.
Ptala se po tobě šéfka.
Jako fakt? Je to sotva deset minut a jdu od jeptišek.
Ta kráva si potřebuje vrznout.
Ty máš ale dobrou náladu.
Nezačínej. Ta rekonstrukce je zlej sen.
Kvůli tomu se lidi i rozvádějí.
Dej pokoj, zrovna jsem se vdala.
Jenom říkám, že to tak nevypadá.
Manžílek tě pořád nechává dřít ve dvou pracích.
Měl by se o tebe starat líp.
To mi povídej.
I ostatní se o mě starají líp.
Co kdyby sis mě dneska odvedl domů?
To nepůjde, Maje, ale můžeme se sejít příští týden.
- Jestli máš lepší věci na práci… - Ne, jenom večeři s kámošema.
Ale jindy by to šlo. Ne?
No dobře. Možná jindy.
Ale propásl jsi šanci mě dneska ojet.
- Do toho města se nevrátím ani za nic! - Já taky ne!
Ani za nic!
ANDRÉS: KDE JSI, KOTĚ? JÁ SE NUDÍM DOMA.
Jsi v pohodě?
Ne.
Ne. Arturo už se zase vyptává, kde jsem a s kým jsem.
On mi fakt nedá chvilku pokoj.
Copak neodjel z města? Řekni mu, že děláš, a kašli na něj.
Radši ne.
Kdyby na to přišel…
Ty nevíš, jak bývá agresivní.
Musím jít domů.
Promiň.
Nazdar, kotě.
Ani netušíš, jak moc jsem tu zprávu potřebovala.
Ošukej mě.
Proč tady tentokrát nezůstaneš?
- Nemůžu, Andrési. - Jasně.
Kvůli Arturovi, viď?
Jo. Přesunou ho na paliativní péči.
Nekecej.
Ta rakovina nezmizela.
Asi tušíš, co mě v příštích týdnech čeká.
Pořádně, Nico! Do toho!
- Jo! - Bezva!
Tak povídám: „Mám tam víc pěny než piva! A holil jsem se už ráno.“
Ale nic neudělal. Musel jsem to vypít.
To ti patří.
To je ale… Koho se snaží oblbnout?
ANDRÉS: UTEČ. NEBO TĚ PŘIJDU ZACHRÁNIT.
MAJE: KÉŽ BY.
Maje?
JE TO ČÍM DÁL HORŠÍ.
Maje!
Honem, bude se podávat dort!
Už jdu!
JSEM JAKO VE VĚZENÍ.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milý Nico.
Hodně štěstí, zdraví.
Do toho!
Luis umřel.
Luis?
Ano, Luis.
Můj kolega z práce.
Nedávno jsme u něj a jeho ženy byli na večeři.
Byl nemocný?
Ne. Měl autonehodu cestou z práce.
- Jandro a on. Oba dva. - Bože, Arturo.
To je mi moc líto.
Bože, chudinky jejich ženy.
Jen si to představ.
Asi dostanou něco z pojistky.
Nezachrání je to, ale trošku to pomůže.
Ale za jakou cenu…
Nejsme blázni?
Blázni.
Nejsme blázni?
Jsme fakt blázni.
Takže byl dobrej?
Jestli byl dobrej?
Málem jsem proletěla sklem.
Nezdá se mi to ještě?
- Co ty? - Co jako?
V čem je háček?
Nějaký tam být musí.
Kočky jako ty nebývají nezadané.
No, možná se to změní.
Jak se vůbec jmenuješ?
Maje.
Těší mě, Maje.
Já jsem Dani.
Kdes byla?
Arturo! Neměls být v Noveldě?
Jo. A ty? Nemělas být v práci?
- Jo, ale napsala mi Sonia. - Vídáte se často.
Jsme kámošky. Zvykám si s ní na Valencii.
Tak mi ji někdy představ. Uvidím, jestli je fakt tak milá.
Teď se to nehodí.
Rozešla se totiž s přítelem a je z toho na dně.
Jasně.
Proto jsme tak ponocovaly. Potřebovala si promluvit.
Takže jestli už výslech skončil, šla bych si lehnout.
Jenom se tě ptám, Maje.
Ne. Vyslýcháš mě.
V tom je velký rozdíl.
Já tě nevyslýchám, když chodíš pařit s kámošema.
Bůh ví, co provádíte.
Nejspíš toho neprovádíme tolik jako ty.
Tak se mnou příště pojď do práce,
ať vidíš, jaké to je, dělat osm hodin v noci po osmi hodinách přes den.
Uvidíme, jestli pak nebudeš mít chuť zajít si na skleničku.
Chybělas mi, Maje.
Jenom jsem tě chtěl překvapit.
Tak to se ti povedlo.
Pěkně děkuju.
Přeju pěkný den.
Musím to nějak vymyslet.
No tak, holka. Seženu lístky. Jsme přece šílené, ne?
No dobře. Ale Arturo má pravdu, Sonio. Máš na mě špatný vliv.
Hádej, kdo mi napsal.
- Dani. - Nevadí mu, že jsi vdaná?
- Co já vím? - Tys mu to neřekla?
Ani náhodou. Zrovna mě pozval na rande.
Možná je to ten pravý, Maje.
Snad jo. A co ty a tamten chlap?
No povím ti, že jestli mi to neudělá pusou, tak s ním končím.
- V našem věku už víme, co chceme, ne? - Počkej.
- Co je? - To snad ne.
Holka, přijel mě vyzvednout. Je tady Dani. To je tak milé.
Chutná ti?
Ano, chutná jako hedvábí.
- Já ho ještě neznám. Na lístku je poprvé. - Nejsem první, cos sem vzal.
Ale jsi poslední.
- Chodím sem s klienty z agentury. - Takže marketing vynáší.
Poslední dva roky ve Valencii se mi daří.
Mám pro tebe dárek.
Otevři ho, než si to rozmyslím.
VÍNO K JÍDLU DÁREK JE DEZERT
To myslíš vážně?
MŮJ DEZERT JSI TY! VYPADNEME ODSUD.
- Celkem odvážné. - Nevěděl jsem, jestli…
Bože, to muselo stát majlant.
No, radši ať to máš ty doma než oni v krámě.
Ale takovéhle věci…
by neměly ležet ve skříni.
- Tak co, půjdeš už ven? - Už jdu!
Zlato, říkal jsem si, že bys mohla požádat Maiku o prohození směn,
protože jinak se příští týden snad ani neuvidíme.
To nejde. Má nemocného tátu, takže nemůže.
Kdo je Daniel?
Ty špehuješ můj telefon?
Špehuju? Ležel na posteli.
Na to nemáš právo. Jde o mé soukromí.
Víš co? To je fuk.
- Na. - Jo, protože to přeháníš, ne?
Přeháním? Ukaž mi ty zprávy.
Maje! Maje, otevři!
DANIEL: TA FOTKA JE SEXY.
Otevři ty dveře a řekni mi, kdo je sakra Daniel.
- Hele, probereme to jindy. Přijdu pozdě. - Chceš čas na vymyšlení lži?
Někoho takového já nechci. Zmiz a už se do mého bytu nevracej.
Cože?
- Jak do tvého? - Jo, do mého.
Snad do našeho, ne? Rekonstrukci jsme dělali z mých peněz!
Vrazila jsem do toho všecko, co mám.
Nemám na nic právo, i když dřu ve dvou pracích
a odevzdávám všechno, co vydělám?
Máš snad právo mi lhát přímo do očí?
A šukat s kdekým před svatbou i po ní?
Co mě to vůbec napadlo si tě vzít?
Ne, je konec. Mám toho dost. Buď odejdeš ty, nebo já.
Uvidíme se při podpisu rozvodových papíru.
Žádnej rozvod nebude!
Já neodejdu.
Nemůžeš chvíli počkat? Tak počkej!
Strč si ten svůj být někam.
ANDRÉS OFFLINE
POHÁDALA JSEM SE S ARTUREM. MÁM TOHO DOST.
UŽ TO NESNESU. NENÁVIDÍM HO. KÉŽ BY BYLO PO NĚM.
JEN SI PŘEDSTAV, JAK SE CÍTÍM JÁ. SNAD HO NEPOTKÁM.
TÝRÁ MĚ, MILÁČKU.
TO JE ALE ZMRD.
UŽ JSEM I MYSLELA NA TO, ŽE HO ZABIJU.
JO, JÁ TAKY.
UDĚLAL BYS TO PRO MĚ?
ALE NECHCI, ABY SIS KVŮLI TOMU ŠMEJDOVI ZKAZILA ŽIVOT.
NAHLAS HO. PODPOŘÍM TĚ.
NERAD VIDÍM, KDYŽ BREČÍŠ, BROUČKU.
Ale no tak, pojď ke mně.
Broučku.
Lepší?
Ano. Trošku.
Chceš ještě něco? Třeba bylinkový čaj?
Ne, nemusíš.
Když to tak půjde dál…
jednoho dne by mě mohl…
Ani na to nechci pomyslet. Bojím se.
To se nestane.
Ale jemu všechno vadí. A ty hádky jsou čím dál horší.
Už to nesnesu. Já snad skočím z mostu.
To neříkej ani v žertu.
Je to pravda, Salvo.
- Už to nevydržím. - No tak, broučku.
Jsem s tebou.
A nezklamu tě.
Nikdy.
Jsi jediný.
- Jediný, kdo mi rozumí. - Pojď ke mně.
Kéž by se to stalo jemu.
Kéž by v tom autě místo jeho kolegů umřel on.
Kdybych se tolik nebála…
vyřešila bych všechny svoje problémy.
Pomohl bys mi?
Udělal bys to pro mě?
Maje…
Pro nás.
Bez Artura by nám už nic nestálo v cestě.
5. ČERVENCE 2017 MĚSÍC PŘED VRAŽDOU
Pozor, broučku.
Ale no tak, však to není poprvé.
Ne, poprvé to není, ale…
Už několik dnů jsme spolu nemluvili.
Víš, jak bývám nervózní, když se mi neozýváš.
Je všechno v pořádku?
Miláčku.
- Ahoj. - Ahoj.
Hele, cestou domů nezapomeň koupit maso na grilování.
Nezapomenu.
- O víkendu máme sraz s lidmi z kostela. - Aha.
A pacient z pokoje 223 má být za půl hodiny na sále.
- Dobře. - Jo, zatlač na něj.
Jinak všechno odloží a zapomene na to.
- Ahoj. - Zatím.
Takže o víkendu nemáš čas?
Jak jsi slyšela. Proč?
Protože s Arturem je to zas horší.
Co zase provedl?
Uhodil tě?
Ne.
Zatím ne.
V pátek naštěstí jede do Noveldy.
No…
Proto jsem si říkala,
že bys třeba mohl…
Potřebuju trošku lásky.
Nerada bývám sama.
Jestli má tvůj blázínek být s tebou,
tak s tebou bude.
Líbilo se ti to?
Hrozně moc.
Bylo to božské, vážně.
Ukazuješ mi věci, o kterých jsem vůbec netušila.
Nemůžu přestat koukat na tvou prdýlku.
Hele.
Proč si čistíš zuby, když budeme večeřet?
- Jaké to je? - Uvidíme.
Dobré.
- Tahle ujde. - Nemáš slávky rád.
- Ale ne, jsou super. - Něco tady máš.
Bože.
Aspoň je to originální.
Lahůdka.
- Moc se to nepovedlo. - Ale ne.
Jenom to chce praxi, ne?
Arturo chce v září jet na dovolenou.
Na výročí naší svatby.
Možná to nepřežiju, Salvo.
- To neříkej ani v žertu. - Je čím dál agresivnější.
Tak proč se s ním nerozvedeš?
To není tak snadné.
Už jsem říkala, že nechce.
Nechápeš to. Nerozumíš mi.
A já myslela, že mě chápeš.
Nechápeš, co prožívám.
- Ale chápu. - Ne. Myslíš, že se chci scházet tajně?
Jako bychom dělali něco špatného?
Ne. Nechceš se mnou být.
Jistěže chci.
Nechtěl bys na něj zapomenout?
Abychom spolu byli šťastní?
Chci.
Chci s tebou být šťastný.
Je to číslo 28.
K autu chodí v půl osmé ráno. V létě tady nikdo nebývá.
Většinou parkuje na ulici, ale…
Něco si vymyslím, aby ten večer zaparkoval tady.
S tímhle klíčem se dostaneš dovnitř.
Počkejte. Tak.
Mockrát děkuju, Salvadore.
Nemáte zač, paní Pepico.
Tak.
- Držíš to? - Jo.
Nahoru. Dělej.
K čemu všemu tě tvůj otec nutí…
- On mě nenutil, babi. - Vidíš? Nikoho k ničemu nenutím.
Kdyby jo, tak bys teď cvičila a neválela se.
- Doktor říkal, že je to důležité. - Není uprostřed.
- No jo. - Víc doprava.
- No dobře. Napij se. - Doprava.
Mně to přijde dobré.
Není to správně.
A dej tomu hochovi pokoj.
Pořád lidi nutíš, aby všechno dělali za tebe.
- Doprava. Doprava! - Tak dost, mami.
Tak co? Takhle.
Lepší?
Neboj, synku. Jestli máš nějaké plány, tak tě tam pak odvezu.
Hele, tati.
Můžu si příští víkend půjčit auto a jet do Gandíe?
S kým tam chceš jet?
Tvoji kamarádi přece ještě nemůžou řídit.
K čemu chceš auto?
Kdybych se tě já takhle vyptávala…
Však ses vyptávala, mami.
A tys nikdy nic neřekl.
S tvou matkou začal chodit ve tvém věku.
- Vážně? - Jo, byli jsme hodně mladí.
Byla to jeho první dívka.
A taky poslední. Ty jo, to je síla.
Tak.
- Vidíš to? - Ne.
Máš to před sebou. Přímo před nosem.
Hergot. No teda.
- Pojď, už toho mám dost. - To teda máš.
Copak? Měls noční?
I denní. Jsem grogy, chlape.
Salvo, to kvůli té holce?
Takže je to vážné?
Ani nevím, Francesco. Ale dává mi zabrat. Podívej.
Koukni na ni.
Salvo, ta by mohla být tvoje dcera.
Panebože. Podívej. Je neuvěřitelná.
Úplně z ní šílím, chlape. Fakt.
Tak přede mnou takhle nemachruj.
- Já si nevrznul už celé měsíce. - To znám.
Ale už je s tím konec.
Kdepak.
A to si ani nedovedeš představit. Vždycky to začne ona.
Na dnešek spala asi tak hodinu.
Ze směny se vrátila kolem osmé ráno
a v poledne mi zavolala a povídá: „Stav se za mnou na chvilku.“
- Asi tušíš, co chtěla. - No jo.
Dali jsme si calzone, vínečko…
A co dál?
Jasně, chápu.
Je mi líto Ampary.
Tak tobě je líto Ampary? A mě ti líto není, co?
Víš, jak to myslím.
Žijeme jenom jednou, kamaráde. Tak si to musíme užít.
Hergot, tohle mi nikdo nevezme.
- Blboune. - Nečekal jsem, že sbalím takovou babu.
Když mě s ní uvidíš, budeš si myslet, že jí platím.
- No tak, Salvo. - Budeš si to myslet.
No tak.
S kým jdeš?
Se Samuelem. Jdeme do kina. Asi se tady pro mě staví.
- Dobře. - Bezva.
Nemyslíš, že ti chystají tajnou oslavu?
- Asi ne. - Musím to vzít.
Dobře.
Bylo by to fajn.
To jo, ale podle mě o nic nejde.
- Bude ti osmnáct. - Jo, ale…
No, jak budete chtít.
Ahoj. Jak se máš?
Dobře. Stýská se mi po tobě.
Mně po tobě taky.
Ani nevím, co bych s tebou provedla, kdybys byl tady u mě.
Nevíš?
- To já bych věděl. - Vážně?
Tak povídej, co bys se svým broučkem udělal.
No, pár věcí mě napadá.
- Hele… - Ano?
Patnáctého budu mít v nemocnici noční.
A zařídím, aby 16. ráno měl auto zaparkované v garáži.
Takže…
Pak si změn status na WhatsAppu, ať vím, že je to hotové.
Salvo?
Ano?
Šíleně tě miluju.
Já tebe taky.
Hodně štěstí, zdraví.
Hodně štěstí, milý…
Zpívej.
Hodně štěstí, zdraví.
Zrovna jdu k autu.
Mohl jsi to domluvit na později.
Měl sis něco vymyslet. Nebylo by to poprvé.
A přečetl sis, co jsem poslala? Dej mi vědět.
STATUS – DOSTUPNÝ
ZPÁTKY DO…
MAJE: UVIDÍME SE V JEDNU V BYTĚ MÉ SESTRY.
UŽ SE TO BLÍŽÍ. JAK MOC TO CHCEŠ?
ZE VŠEHO NEJVÍC.
Jsi tady sama?
Říkal jsem, že mi můžeš věřit, no ne?
Dáš si…
Dáš si něco k pití?
Maje.
Ale no tak.
No tak, broučku, neplakej.
Arturo už ti nebude dělat problémy. Mysli na to, jo?
- Bylo to rychlé… - Salvo, prosím tě, nechci to vědět!
Jistě, promiň. Jenom jsem tě chtěl uklidnit.
No tak, Maje.
Takže…
Příští dny asi budou trochu zvláštní.
Ale víš, že se na mě můžeš s čímkoli obrátit.
Ano?
Trápí mě, že tě o to musím požádat.
Povídej.
Nějakou dobu bychom se neměli vídat.
Jistě. Taky jsem na to myslel. Bude to tak lepší.
Neměli bychom se vídat ani si telefonovat.
- Jistě. - Chápeš to, ne?
Vlastně…
Ale nic.
Copak?
Copak je?
Ale nic, jenom…
Tvůj Salva myslel na všechno.
Podívej.
Co to je?
Kdyby sis potřebovala promluvit, použij tenhle telefon.
Je předplacený.
Dobře, ale je to nutné?
- Myslíš, že nás budou vyšetřovat? - No…
Ty máš alibi.
A mě si s Arturem nemůžou nijak spojit.
Ale opatrnosti není nikdy dost.
No ne?
Zachránils mi život, Salvo.
Zachránils mi život.
Na to nikdy nezapomeň.
Už musím jít.
DANIEL: KDY ZAS DÁME „BOWLING“?
VYHRAJEME OBA.
MAJE: POČKEJ, JEŠTĚ JSI NEVIDĚL MOJE NEJLEPŠÍ HODY.
DNESKA ŠUKAČKA.
DVA MĚSÍCE PO VRAŽDĚ
Maje, slyšela jsem o tvém manželovi.
Moc mě to mrzí.
- Díky, Sofío. - Jak to zvládáš?
- Jen si to představ. - Kdybys potřebovala, ozvi se.
Dobře.
Volal jsem ti.
Salvo, dohodli jsme se, že se nebudeme stýkat.
Jo, ale když tě vidím…
- Musím se tě dotýkat. - Salvo, prosím.
Snažím se prohazovat si směny, ale stejně.
Když se máme potkat, něco se stane.
Maika mě poslední dobou vytáčí s mým rozvrhem.
Je nesnesitelná. Je to děs.
Já myslel, že to u vás řeší Montse.
Dělají to obě. Je jim fuk, jak moc toho na mě je.
Byt, dědictví. A teď po mně z pojišťovny chtějí nějaké papíry
a já ani netuším, kde jsou.
Nemám vůbec čas…
Nemám ten důchod a…
Od toho jsem tady já.
Můžu ti s čímkoli pomoct.
- Už opravili tu podlahu? - To tak.
Tak já to zařídím. Tohle mi docela jde…
A aspoň se budeme moct vidět.
Salvo, policie to ještě vyšetřuje.
No…
Copak ti kolega z práce nemůže s něčím pomoct?
Tak jo.
Kdepak jsi? Podlahu už mám hotovou.
- Mockrát děkuju, Salvo. - Nemáš zač.
Jen počkej, až to uvidíš. Fakt se mi to povedlo.
A taky jsem ti udělal nákup. Ledničku jsi měla skoro prázdnou.
Kdybys chtěla, ať zůstanu…
Nestihnu to. Promiň, lásko, ale zase se mnou zametli.
Jsi ještě u mě? Potřebovala bych službičku.
Však víš, že tvoje přání je mi rozkazem.
Chtějí po mně nějaké informace ohledně důchodu a já to odsud nezjistím.
Koukneš se do mého počítače?
Jasně. Co potřebuješ?
- Maje? - Momentík.
Dobře. Salvo, už musím běžet.
Co potřebuju, ti pošlu na WhatsApp, jo? Děkuju, miláčku.
DANIEL GARCÍA IGLESIAS LÁSKA V ŘÍMĚ
UMÍŠ ITALSKY? V ŘÍMĚ JE TO POTŘEBA.
PAS NEBER. STAČÍ TA TVOJE PRDÝLKA. CIAO BELLA.
MAJE: JE TO TAK LEPŠÍ. TO VÍŠ.
SALVA: JO, ALE STEJNĚ JE TO TĚŽKÉ.
JE TO DĚS. DNESKA JSI VYPADALA NÁDHERNĚ.
JSEM TROSKA. ANI NECHODÍM Z DOMU. NIČÍ MĚ TO. NEVÍM, JESTLI TO VYDRŽÍM.
Kdo volá?
Jenom Francesc. Řeší nějaký problém s počítačem.
Ano?
Salvo?
Ahoj, jak se máš? Povídej.
Co jsem to chtěla říct?
Prosím tě, nejsem na tom dobře.
Řekni mi, co se stalo, protože já myslela, že tobě nic není.
Jde o to… Já…
Není mi dobře. Řekla jsem něco špatně nebo…
No jo, ale…
Ne, jenom…
Jenom mě napadlo, že tvoje matka má pravdu.
Musíš se odříznout od toho bytu.
A tak trochu se musíš odříznout i ode mě.
- Protože ti to budu pokaždé připomínat. - Ale ne! To nikdy.
Říkala jsem, že na to nikdy nemyslím.
Slíbila jsem ti, že si to s tebou spojovat nebudu.
Teď jsi mi to připomněl ty…
- No jo. - Já na to nikdy nemyslím. Nikdy.
Prostě se mi z toho udělalo smutno.
Hrozně smutno.
Jasně, ale všechno si to jenom vymýšlíš.
Nesnaž se hádat, co si myslím, protože se spleteš.
Taky jsem zavolal policajtovi.
Cože?
Mému kamarádovi.
Bože, Salvo, neudělej nějakou blbost, jo?
Ne, volal jsem kamarádovi. Nic neprovedu.
A řekl jsem mu:
„Jak se daří? Mohl bys pro mě na něco mrknout?“
A on to udělal. Mrknul se na to.
Tys jim řekla o Andrésovi?
No jasně, řekla jsem jim o něm.
Ale je v tom ještě někdo jiný, koho neznám.
Nějaký Daniel. Příjmení si nepamatuju.
Jo, no…
O tom jsem jim taky řekla. Dělá inzerci. Pamatuješ si na něj?
A prý s ním odjedeš pryč.
Do Itálie.
- Jo, ale i s dalšími lidmi. - No jo.
Každopádně se mi z toho udělalo smutno.
Ale počkej, oni teda vyšetřujou mě?
Tebe nebo jeho. Vědí to.
Do prdele.
Vědí to.
Poslouchej, mohli bychom…
Panebože, Salvo. Tak můžeme se sejít, nebo ne?
- Jestli se mnou nejsi šťastná, řekni to. - Hele…
Jak mám… Ne, jasné?
- Dobře. - Nesouvisí to spolu.
Já myslela, že mě vyloučí, ale oni mě vyšetřujou.
Přinejmenším jeho.
A jestli jsi jim řekla, že se s ním scházíš…
Vyšetřujou…
- Takže mi napíchli telefon? - To nevím.
Ale vědí, že spolu pojedete do Itálie, to je jasné.
Neříkal kam, ale někam do Itálie.
Přesně v době, kdys měla jet do Noveldy.
- Už jsem ti říkala, že některé věci… - No jo, je to na mě moc.
Dobře.
Tak já ti to řeknu, když se chceš trápit.
Ale ty si taky děláš, co chceš. Dál žiješ s rodinou, věnuješ se synovi.
Já přece…
Nezůstanu sama, aniž bych taky někoho potkala.
Tenhle má syna.
Jo, na to jsem se tě chtěl zeptat.
Jak do toho všeho podle tebe zapadám?
Můžeme se sejít?
Jo.
V Tapas na růžku.
- Tak jo. Za půl hodinky tam. - Dobře.
V jedenáct.
Probereme to v klidu.
Tak zatím.
Tak jo.
Zatím.
Tapas na růžku? Kde to je? To neznám.
- V Patraix. - Stihneme to?
Když si pospíšíme.
- Tak jdeme. - Honem, chlapi.
- Turri. - Ano?
Mám dotaz.
Co to povídal o tom, že mluvil se známým od policie?
- Na mě se nedívej. - Prokecnul se někdo?
Evo, no dovol.
Zjisti, kdo měl přístup k nahrávkám.
Ten máme jenom my. A od nás nikdo nic nevykecá.
Důvěřuj, ale prověřuj.
Buď tak hodný a zjisti, s kým ten Salvador mluvil.
Jdeme, chlapi.
Turri, povídej.
Evo, máme telefonní záznamy toho Salvy.
Volal svojí ženě, synovi a matce.
Zatím nic neobvyklého. Ale jedno číslo se tam často opakuje.
Delší hovory s někým s předplaceným telefonem.
A kdo dneska používá předplacené telefony?
Dealeři drog, teroristi…
A vrazi.
Přesně tak.
- Skvělá práce. - Šéfko.
Už musím běžet.
- Co se děje? - Vidím Maje.
Jo, taky ji vidím.
- Někdo sem jde. - A jak vypadá?
Je to nějaký pán, co je trochu při těle.
Já bych s ním teda nespal.
No jo. A určitě je to on? Nespletl ses?
- Mám tam jít? - To ještě nemáme povolené.
Zatím jenom foť.
Dobře.
Je to na páté straně.
Tak ten není můj typ.
Ani typ naší podezřelé, ale něco spolu mají.
Podívej se na přepis hovoru.
Na tuhle část.
SALVA: VĚDÍ TO. JESTLI SE MNOU NEJSI ŠŤASTNÁ, ŘEKNI TO.
To je hraniční. Chce to něco jasnějšího.
Potřebujeme ty telefony.
Už jsme blízko. Opravdu.
Tak dobře, ale mám u tebe pěkný dárek k Vánocům.
Líbí se ti?
Je dokonalý.
S tebou je dokonalé všechno.
Máme dost na první platbu?
To nebude problém. Developer nabízí výhodné podmínky.
Ale byla by potřeba záloha ve výši 10 000 eur.
Pak bychom vyřešili hypotéku…
Ano?
Ahoj. Jenom ti chci říct, že koupelnu už máš v pořádku.
- Volá Salva. - Ty umíš všechno.
Hrozně to tam teklo.
Já taky úplně teču.
To mi neříkej, broučku. Víš, že mě tím nažhavíš.
Někteří chlapi šukají v jednom kuse, ale stejně na tebe nemají.
Jako porno dobrý, ne?
Mám bujnou představivost.
- Ta holka je fakt chytrá. - No jo, to bude tím.
Ten chlap je v tom nějak namočený.
Mně přijde, že ho spíš jenom pobláznila.
Tím spíš. Ten blboun ještě nikdy v životě neměl takovou kliku.
Hele, Víctor. Bratr oběti.
Víctore?
Jde mi o to, že vyšetřování už muselo nějak pokročit, ne?
Můžeme se něčeho chytit?
Myslím hlavně kvůli mým rodičům.
Jistě, ale…
Nechci nic uspěchat, ale zároveň vám nechci lhát.
Pravdou je, že už toho chlapa skoro máme.
Dobře.
- Ale nikde to prosím nešiřte. - Jistě.
Může o tom vědět jenom nejbližší rodina.
To je hrozně důležité. Ano, Víctore?
Jistě. Rozumím.
Výborně.
Nikomu ani muk. Kdybyste něco potřebovala, ozvěte se.
Držte se, Víctore.
Děkuju vám. Moc to pro nás znamená. Díky.
Nemáte zač. Díky. Nashle.
- Poví jí to? - Určitě, proto jsem to udělala.
Možná že když ji trochu vyděsíme, přestane si hrát na jeptišku.
- Ahoj. - Dáš si něco?
- Vodu? - Ne, díky.
- Tak o co jde? - Jak se vám daří?
No, víte, že ještě pořád mám dvě práce,
ale stejně nezvládám všechno splácet,
takže bych potřebovala začít nějak řešit rozdělení bytu, co jsme s Arturem koupili.
Našeho syna zabili před čtyřmi měsíci a tys ani pořádně netruchlila.
Tati.
Byl to přece i můj manžel.
Dokud neuzavřou vyšetřování, byt se prodat nemůže.
Ale to může trvat věčnost. Policie si neví rady.
Ne tak docela.
Inspektorka mi řekla, že už ho skoro mají.
Vážně?
Tak proč mi nic neřekli?
Co na tom záleží?
Není to zvláštní?
Jsem jeho vdova, a když musím tohle všechno řešit…
Hlavní je, že ten parchant, co mi zabil bratra, za to zaplatí.
Krucinál, Salvo.
Zdravím, teď zrovna nemůžu k telefonu.
- Nechte mi vzkaz… - Kam jdeš? Nedáš si oběd?
Upeču králíka.
Pojď.
Arturo…
Co se mu stalo…
Udělal to kolega z nemocnice.
Chlap, co je mnou posedlý.
Ale já o tom nevěděla, mami. Přísahám. Přísahám, že jsem o tom nevěděla.
Umírám strachy.
Proč?
- Bojíš se o sebe? - Ne.
Mně by nikdy… Ne.
Nevím, možná… Já prostě nevím, co mám dělat, mami.
Holčičko.
Co se stalo, stalo se.
Artura nám už nic nevrátí.
A nám rozhodně nenáleží, abychom to rozsoudili.
Ano?
Náš Pán všechno vidí a slyší.
Zrovna jako u posledního soudu.
A zrovna jako v království nebeském.
Salvo? Haló?
Ahoj. Už jsi zpátky?
Poslouchej, mluvila jsem s Arturovým bratrem.
- Ohledně dědictví. - Ano?
A on mi řekl, že vyšetřování už končí, protože vědí, kdo to udělal.
Asi je ti jasné, že se mi rozbušilo srdce. Nemohla jsem tomu uvěřit.
Zeptala jsem se, jestli to je pravda, a on řekl: „Jo, už to končí.“
No, tak to je dobře, protože už ti vyplatí pojistku.
No jo, Salvo, ale mě to fakt vyděsilo.
Jestli se bojíš o mě, tak to nemusíš. Vážně. Ano?
Možná mají nějakého podezřelého, co už něco spáchal,
a shánějí informace, aby mu to přišili.
Dobře, to jsem si taky říkala.
Museli by mě vyšetřovat. A to nedělají, víš?
A jak to víš?
Tak předně by mě museli zatknout a předvést k výslechu.
Museli by se ptát, jestli mám něco v rejstříku,
jestli mám alibi, jestli…
Museli by zjišťovat takové věci.
Takže můžu být v klidu, jo?
Ano. Můžeš být v klidu. Dobře?
Žádný strach, vážně.
Věřím ti.
Dobře. Takže teď je pro tebe nejdůležitější,
abys měla v životě stabilitu.
A podle toho, cos mi říkala,
ji můžeš mít s Danielem.
Dobře?
Jsi tam?
Ano. Dobře.
Tak jo.
Tak už se tím netrap
a užij si s ním Silvestr.
Jenže já…
Je těžké se vyjádřit.
Já vím.
Jde o to… že tě miluju.
A v jednom kuse na tebe myslím, i když třeba nemyslím na nic konkrétního.
Já vím.
Když to půjde, promluvíme si příští týden, jo?
Druhého ráno?
Dobře. Musíš jít k jeptiškám?
Jo.
Tak se tam sejdeme na oběd.
Tak jo, dobře. V půl jedenácté na parkovišti.
Tak jo, bezva.
Promluvíme si v klidu a popřejeme si do nového roku.
Ano, jistě.
Zvláštní je, že ty případy nakonec vyřešíme.
I přes mizerné podmínky.
Když navrch dáme tohle,
tak je to nahraje.
No vida, tyhle debilní ubrousky, se kterými stejně nic neutřeš,
konečně k něčemu budou.
Jak se máš?
No…
Hlavně buď v klidu. Nic se nestane.
Nech toho. Akorát mě to děsí.
Děkuju.
- Všechno nejlepší do nového roku. - Tobě taky.
Mám dotaz.
Ohledně toho klíče.
Kde vůbec je?
Ty dveře nezůstávají otevřené.
Samy se zavírají.
Kam tím míříš?
Tisíc eur!
- Nebuď takový. - Ano, prosím.
Dobře? Tady ne.
Takže…
Chtěl jsem tím říct…
Ty vůbec nic o ničem nevíš.
Hele, nic se nestane, ale kdyby ano…
Vzals ho ty.
Jo. Prostě se ztratil. A šmytec.
Ale to jsem neřekla.
To je fuk. Ať řekneš cokoli, nic se ti nestane.
Dobře.
A co ty?
Dostal by ses z toho?
Jako…
Věděl bys, co říct?
Ano.
Tohle v plánu nebylo.
Já vím.
Kvalita zvuku není ideální, ale rozumět je úplně všemu.
Na zatčení Maríi Jesús a Salvadora máme důkazů víc než dost.
Zítra ráno počkáme před jejich domovy, a až vyrazí do práce…
Ať to tiskové oddělení zdokumentuje.
Při vší úctě
bych z toho radši nedělala mediální cirkus, pokud se tomu dá vyhnout.
Mluvím o našich kolezích od policie. Ne o bulváru.
Ale i tak.
Přijde mi to zbytečné. Lidi před kamerami blázní.
Jestli si nechcete způsobit potíže,
tak poslechněte a doneste mi záběry těch dvou hrdliček v klepetech.
Motorku tam má, ale auto ne.
- Určitě tě v té kavárně neviděli? - Určitě.
Dobře. Na, budeš řídit. Jedeme.
Turri, zjisti, odkud Salva naposledy volal. A hned.
Jeho matka je na jipce.
- Uděláme to bez humbuku, jasné? - Ano, šéfko.
Průšvih má on, ne ona.
Chuděra.
Kdo se teď o ni bude starat?
Možná u nás fakt někoho znal a ten člověk ho varoval.
Ne, to ani náhodou.
- Musí tam někde být. - Ale…
Schodiště.
Ale ne, není tady.
- To není možné. - Půjdeš ho sem hledat?
Říkám ti, že tady není.
- To fakt není možné. - Ještě jednou zkontroluj jeho telefon.
Chci všechny hovory za posledních 24 hodin.
Vím, kam tím míříš, ale všechna čísla jsme prověřili.
Všechna máme určená. Signál je z nemocnice.
Neodešel odtamtud.
Nic.
Kafčo?
Jasně.
Macchiato a ledovou kávu, prosím.
- Salvador Rodrigo? - Ano.
- Eva Torresová, státní policie. - Ano, jistě.
Půjdete prosím s námi?
Salvadore Rodrigo, jste zatčen.
- Máte právo mlčet… - Já svá práva znám.
Ale i tak si je vyslechnete. Máte právo mlčet.
Cokoli řeknete, může být u soudu použito proti vám.
Máte právo na advokáta. Pokud si ho nemůžete dovolit, přidělí vám ho soud.
Sněz si to v práci a dej vědět, jaké to bylo.
Určitě výborné.
Od mojí mámy je to skvělé. Ode mě to ujde.
Ta žena je světice.
- Takže sushi? - Jo.
- Udělám rezervaci. - Udělej to ty, jo? Já pracuju.
Neboj.
- Měj se. - Ty taky.
Dobré ráno, Marío Jesús.
Co to má být?
Musíte s námi na stanici.
- Evo, prosím vás. - Co se děje?
Ustupte, prosím.
- Někdo mu vysvětlete situaci. - Jakou situaci?
- A ať přijde vypovídat. - Máte právo mlčet.
Cokoli řeknete, může být u soudu použito proti vám.
Máte právo na advokáta. Pokud si ho nemůžete dovolit, přidělí vám ho soud.
Chci svého právníka, ne toho od soudu.
Je mi líto, ale vyžádali jsme si zákaz komunikace.
Podívejte, Evo. Jste Eva, že ano?
Nic na mě nemáte.
- A než to ze mě zkusíte vymlátit… - Budu dělat, že jsem to neslyšela.
Seďte slušně, prosím.
Ale Evo, určitě to je nějaká chyba.
Řekli jste to mé rodině? Až to uslyší máma…
Tohle lidem z Noveldy dělat nemůžete. Je to hrozně vážné.
- A když venku běhá Arturův vrah… - Tak podívejte.
To divadýlko o truchlící vdově možná zabírá na vaše milence,
ale přede mnou si ho odpusťte.
Teď máte šanci nám říct pravdu. Být vámi, tak to udělám.
Tak pojďme k věci.
Domluvil jste s Maríou Jesús na vraždě Artura Ferrera?
Budu odpovídat jedině soudci.
Ne.
Děláte strašnou chybu, Evo.
- To je neuvěřitelné. - Už dlouho si říkám přesně to samé.
To je neuvěřitelné.
Neuvěřitelné.
To s Danielem, Andrésem, Salvou… Neuvěřitelné.
Podívejte, Salvadore. Za pár hodin budete ve zprávách.
Váš život už není soukromý.
Teď máte šanci říct svou verzi, jinak všichni uvěří té její.
Maje o ničem nevěděla. Všechno jsem to vymyslel já.
A jak jste získal klíče od garáže?
Měl jsem je už nějakou dobu.
Dala mi je, abych tam mohl parkovat.
Dala jste mu klíče od garáže?
Ano, ale…
Bála jsem se mu odporovat.
Hergot. Bojíte se Salvy, Artura, všech, ale ovládáte je jako profesionálka.
Salva je velice nebezpečný muž, Evo.
Je do mě zamilovaný.
Už celé roky. Od doby, co jsem nastoupila.
- Ale já ho takhle nevnímám. - Jistěže ne.
Takhle ho nevnímáte, že?
Tak… Jak že to bylo? Moment.
Aha.
Neproletěla jste sklem.
Podívejte, dovolila jsem mu…
aby…
se mnou něco dělal tam dole.
Ale mně je z něho zle.
Maje a já jsme jenom dobří přátelé.
Já teda přátelům nepíšu milostné dopisy a nedávám jim poukazy na polibky.
„Miluju tě tak moc, že na tebe nedokážu přestat myslet.“
Nemáte právo číst soukromé dopisy.
Ale máme. To mi věřte.
„Tak moc si přeju, abys byla šťastná, že bych pro tebe udělal cokoli.
Tvůj blázínek Salva.“
Bože můj.
Podívejte, Maje.
Dám vám poslední šanci.
Zabil Salva Artura, aniž byste ho o to požádala?
Ano.
Určitě?
Ano.
Je jste sice oblbla, ale mě ne, drahoušku.
Kdepak.
Něco máte. Sice nevím co, ale…
Kdybyste byla chytrá, řeknete mi pravdu.
Celé to byl můj nápad. Chtěl jsem ji ochránit před tím šmejdem.
Arturo Maje netýral.
Vymyslela si to, aby vámi manipulovala a přesvědčila vás, abyste to udělal.
- Tohle nemůžete vědět. - Ale ano.
Jistěže to víme. To mi věřte.
Arturo Maje nikdy neublížil. Ani jednou.
Už jsme skončili?
Děláte největší chybu svého života.
A upřímně mě to mrzí.
Ale ne kvůli vám. Kdepak.
Vy jste si svou krizi středního věku mohl vyřešit třeba sporťákem
nebo náušnicí, ne?
Ale vy jste se na všechno vykašlal.
Mně…
je líto vaší ženy.
A hlavně vašeho syna, který vypadá jako fajn kluk.
Věnováno památce mladšího inspektora Blase Gámeze Ortize
z oddělení vražd ve Valencii,
který byl dne 12. září 2017 zavražděn ve službě.
Eva odešla z oddělení vražd a vrátila se na pozici strážnice.
Žádná jednotka dodnes neměla takovou úspěšnost řešení případů
jako oddělení vražd ve Valencii.
Během prvních měsíců, kdy Maje a Salva čekali ve vězení na soud,
si psali milostné dopisy.
Maje tou dobou navazovala vztahy s dalšími vězni.
Jméno?
María Jesús Moreno Cantó.
Když se to Salva dozvěděl, změnil svou výpověď.
V předchozí výpovědi jsem tvrdil, že jsem to celé udělal sám.
Ale udělali jsme to společně.
Ona vás požádala, abyste ho zabil?
Ano.
Dostali trest ve výši 22 a 17 let.
Salvador dostal snížený trest za spolupráci s policií.
Maje dostala vyšší trest kvůli svému vztahu s obětí.
Rodinný stav?
Ženatý.
Rodinný stav?
Vdova.
Podle skutečných událostí.
Části jsou však fiktivní z tvůrčích důvodů a kvůli ochraně soukromí.
Překlad titulků: Vojtěch Ulrich