Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
‫- מבוסס על אירועים אמיתיים -‬
‫אנשים הם כאלה חזירים.‬
‫תראי את מצב המכונית של עורך הדין.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-מה קרה?‬
‫תלכי מכאן!‬
‫תברחי!‬
‫- אלמנה שחורה -‬
‫- מאחה -‬
‫- אלמנה שחורה -‬
‫- ברני -‬
‫מה קורה, ברני?‬ ‫-איפה את?‬
‫יש לנו גופה.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫זה היה אלים?‬ ‫-אין לי מושג, אני עוד לא שם.‬
‫אבל שמעתי שיש הרבה דם.‬
‫חתיכת קיץ. אגיע לשם בעוד 20 דקות.‬
‫תטפל בזה בינתיים, בבקשה.‬ ‫וברני, הנוהל הרגיל.‬
‫אם מישהו ייגע בזירה לפני שאגיע לשם,‬ ‫הוא יקבל בראש.‬
‫סנדרה תפסה ילדה אחרת וכמעט חנקה אותה.‬
‫אם עד כדי כך לא אכפת לך מהעניין…‬
‫זה לא מקובל עליי.‬
‫סליחה.‬
‫אני יודעת שלסנדרה יש בעיות, לכולנו יש.‬ ‫היא הייתה כאן כל השנה.‬
‫אבל אני בטוחה שאם ננקוט בצעדים מתאימים…‬
‫לא, אני חוששת שאין לנו תקציב‬
‫כדי לספק את צרכיה כראוי, אווה.‬
‫טוב. אז מה זה אומר?‬
‫שאסור לה לחזור?‬
‫יכולת להגיד את זה קודם‬ ‫במקום לבזבז את זמני.‬
‫אלוהים.‬
‫הרבה חוקים,‬ ‫הרבה צווים מלכותיים, הרבה תעודות,‬
‫אבל אינטגרציה בתחת שלי!‬
‫בואי נלך.‬
‫בואי נלך הביתה, מותק.‬ ‫-אבל אני רוצה חטיף.‬
‫כן, אבל כדאי שנלך.‬
‫יש לך מזל. תנחשי עם מי תישארי.‬
‫עם מי?‬ ‫-עם סונסולס.‬
‫היא מכינה חטיפים מעולים.‬
‫תישארי איתה עד שאגיע הביתה?‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר, מותק? יהיה נהדר.‬
‫- אווה -‬
‫- 16 באוגוסט, 2017 -‬
‫לא יודעת. לא נותנים לנו לעבור.‬
‫אימא הגיעה.‬
‫הכול בסדר, בוס?‬
‫לא נהדר, אבל טוב יותר‬ ‫ממה שקורה כאן. איפה ברני?‬
‫מחכה לך בקוצר רוח למטה.‬
‫הנה זה. הכניסה היחידה מהרחוב.‬
‫אל תיתנו לקברנים לרדת עד שאגיד.‬
‫איך שהוא, התקשורת מגלה הכול.‬ ‫-אף אחד לא ייכנס.‬
‫איך זה יכול להיות, כבודו?‬ ‫כמעט הגעת לכאן לפניי.‬
‫היתרונות בעבודה בקיץ, אוויטה.‬ ‫אין אף אחד בכביש.‬
‫נכון.‬
‫חבל שהרעים אף פעם לא יוצאים לחופשה.‬
‫ברנרדו, מה יש לנו?‬
‫חוץ מכתמי הדם שעליהם השכן דיווח,‬
‫החלון הימני האחורי שבור.‬
‫לא ידוע אם זו המכונית של הקורבן.‬
‫לא הייתי שולל שגנב נתפס והמצב יצא משליטה.‬
‫והגופה?‬
‫הנה.‬
‫אחר צהריים טובים. מה יש לנו?‬
‫פצעי דקירה.‬
‫ולפי הגודל, מסכין שף.‬
‫גנב רוצה לגנוב, לא להיכנס לבלגן כזה.‬
‫שלא לדבר על להביא סכין.‬
‫כדי לפרוץ למכונית מביאים מברג.‬
‫אז?‬
‫אם הייתי צריכה לנחש,‬
‫החלון נשבר בזמן המאבק.‬
‫הם עברו לכאן.‬
‫תראה. הוא נדקר כאן.‬
‫הוא השאיר עקבות של הדם שלו.‬
‫הוא זחל לכאן, כאילו חיפש מקום למות בו.‬
‫ארתורו פרר פויג', בן 36, מנובלדה.‬
‫יש כאן אישה שלא שמעה מבעלה כל היום.‬
‫היא אומרת שהוא חונה כאן.‬ ‫-היא אמרה לך איך קוראים לו?‬
‫ארתורו.‬
‫החלק הכי טוב.‬
‫הם יתקשרו לאיש הקשר הראשון שלו, וזו…‬ ‫ליתר ביטחון. את, אימא שלו.‬
‫סליחה.‬
‫אווה טורס, המשטרה הלאומית.‬ ‫את אשתו של ארתורו פרר פויג'?‬
‫כן, מה קורה? אף אחד לא מספר לי.‬
‫אני מצטערת לומר לך שמצאנו את גופתו.‬
‫אבל מה… מה קרה לו?‬
‫אנחנו עוד לא יודעים.‬ ‫מתי ראית אותו בפעם האחרונה?‬
‫אתמול בלילה, אני…‬
‫אתמול בלילה. רק חזרתי מהעבודה,‬
‫והוא לא ענה לטלפון כל הבוקר.‬
‫ועכשיו, כשאני רואה את זה…‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫ברגע שהיא תירגע, תגיד לה לבוא לתחנה.‬
‫בסדר.‬
‫הקברנים יכולים לרדת.‬
‫קטן יותר, אווה.‬ ‫נצטרך לוח נוסף לחקירות האחרות.‬
‫אם היו פחות אנשים מנוולים,‬ ‫היה לנו יותר מקום.‬
‫בואו נתחיל לעבוד.‬
‫ארתורו פרר פויג', בן 36, מנובלדה.‬
‫הוא היה נשוי במשך שנה.‬
‫הוא עבד במרכז התחזוקה‬ ‫של הכביש המהיר. מה עוד?‬
‫הוא בדרך כלל מגיע בשמונה וחצי בבוקר,‬ ‫אבל הוא לא הגיע היום.‬
‫כמה זמן לוקח לו להגיע לעבודה?‬
‫לאל רבויאר, 45 דקות.‬ ‫-בסדר.‬
‫שעה, אם יש פקקים.‬ ‫-שמונה וחצי בבוקר, בסדר.‬
‫אז הוא ירד למכונית בסביבות 7:30, נכון?‬
‫והוא נמצא ב…‬ ‫-ב־15:30.‬
‫ב־15:30.‬
‫בסדר. שמונה שעות.‬
‫מושלם. נחבוש את כובעי החשיבה.‬
‫לא נגעו בארנק שלו,‬ ‫אז לעת עתה נוכל לשלול שוד.‬
‫יש לכם רעיונות?‬
‫יש לי אחד.‬
‫לא עוד אחד מהרעיונות המטורפים שלך.‬
‫לא, זה רעיון רגיל.‬
‫יש עורך דין שגר בבניין.‬
‫ו…‬
‫אולי באו להרוג אותו‬ ‫והרגו את האיש הלא נכון.‬
‫בסדר.‬
‫האיש הלא נכון. תדבר איתו, בסדר?‬
‫ברני, יש לך משהו?‬ ‫-ובכן…‬
‫אישית, לעת עתה,‬ ‫לא הייתי פוסל את שלושת הגדולים.‬
‫כמה מסורתי מצידך.‬
‫היי!‬ ‫-מה?‬
‫אחי, ברצינות?‬ ‫-טוש לא מחיק, סבא.‬
‫למה לקנות טוש שאי אפשר להשתמש בו?‬ ‫-כדי לראות אם אתה ער!‬
‫נצטרך לקנות לך לוח משלך.‬
‫בסדר.‬
‫סמים,‬
‫כסף,‬
‫ואהבה. נחקור בכל פינה.‬
‫אשתו עובדת כאחות. תבדקו גם את זה.‬
‫משפחה, חברים, אם הוא הסתדר עם כולם,‬
‫אם היו לו בעיות עם מישהו. הבנתם?‬
‫תבדקו אפילו לצליליו של איזה שיר‬ ‫הוא רקד בחתונה שלו. הכול.‬
‫- מוסד לרפואה משפטית -‬
‫אני מצטערת, אני נשבעת‬ ‫שהגעתי הכי מהר שיכולתי.‬
‫שישה פצעי דקירה אומתו.‬
‫ארבעה בחזה, שניים בלב.‬
‫בבקשה, בואי אחריי.‬ ‫-והנשק?‬
‫זה הנשק שעליו חשבת כשהיית בזירה?‬
‫סכין מטבח גדולה.‬ ‫אם תשאלי אותי, אני חושבת שצדקת.‬
‫התוקף התכוון להרוג אותו.‬ ‫המסכן לא הצליח אפילו להגיב.‬
‫אין פצעי הגנה על הזרועות או כפות הידיים.‬ ‫-אז הוא הותקף מאחור.‬
‫בהתחשב בברוטליות של ההתקפה,‬ ‫אני בטוחה שהתוקף היה אדם חזק.‬
‫לאחד הפצעים יש כמה מסלולים.‬
‫דקרו אותו שוב ושוב‬ ‫בלי להוציא את הסכין קודם.‬
‫אז הוא רצה דם.‬
‫איפה ברני?‬ ‫-הוא לוקח הצהרה מהאלמנה.‬
‫בסדר. מה הסיפור?‬
‫לא משהו רציני. משהו על שיפוץ בדירה שלהם.‬
‫מסתבר שהבעל לא היה מרוצה‬ ‫והתווכח עם אחד העובדים.‬
‫תאתר את החברה ותדבר איתם.‬
‫הם עצמאיים, אז זה לא ייקח הרבה זמן.‬
‫מה שלום הבחורה?‬
‫את יכולה לדמיין, בת 26 ובאבל.‬
‫זה קשה.‬
‫אבל היא רגועה מאוד.‬
‫אם תשאלי אותי,‬ ‫הייתי אומר שהיא לקחה דיאזפם או שניים.‬
‫איך הולך?‬
‫הנה. זה מה שהיא אמרה עד כה.‬
‫נכון שכמות הזמן שהיא בטלפון מוזרה?‬
‫לא יודע. דור "אי האהבה" הזה איבד אותי.‬
‫תראי מה קורה עם העמיתה לעבודה.‬
‫היי, מריה חסוס. מה שלומך?‬
‫איך את?‬
‫לא כל כך טוב.‬
‫אל תדאגי, בסדר? אנחנו לא ממהרים.‬
‫אבל אני רוצה לשאול אותך על מה שאמרת לסגן.‬
‫בקשר לעמיתה לעבודה של ארתורו.‬
‫כן.‬
‫זה היה משהו שחברתי סוניה אמרה.‬ ‫היא עושה איתה קרוספיט במכון הכושר‬
‫והיא סיפרה לי שנראה שהיא ממש מעוניינת בו.‬
‫את חושבת שהם ניהלו רומן?‬
‫אין לי מושג. למען האמת, אני…‬
‫לא חשבתי על זה הרבה כשהיא סיפרה לי‬
‫אבל אני לא חושבת שהוא… בגלל זה, נכון?‬
‫מוקדם מדי להסיק מסקנות.‬
‫אנחנו רוצים לדבר עם החברה שלך, סוניה.‬ ‫תוכלי לתת לי את המספר שלה?‬
‫כן…‬
‫היא כאן, בחדר ההמתנה. היא באה איתי.‬
‫ברנרדו, הזכרת את השיפוץ?‬
‫כי ארתורו לא היה… הוא לא היה מרוצה מ…‬
‫אל תדאגי. אנחנו בודקים הכול.‬
‫אל תדאגי.‬
‫זו הייתה מין תחושת בטן.‬
‫בלן לא הפסיקה לדבר על ארתורו,‬ ‫ואפשר לקלוט דברים כאלה.‬
‫אבל היא הכירה אותו רק מהעבודה.‬
‫כשמכירים מישהו בעבודה,‬ ‫זה לא אומר שמכירים אותו באופן אישי.‬
‫ארתורו היה קצת שתלטן. יותר מקצת.‬
‫הוא שלח למאחה הודעות כל הזמן.‬ ‫"איפה את? מתי תהיי בבית?"‬
‫דברים כאלה.‬ ‫-באמת?‬
‫היא נאלצה להעמיד פנים שיש לה משמרת‬ ‫כדי לצאת לשתות משהו.‬
‫הוא רק רצה לחזור לעיר הולדתו עם חברים.‬
‫טוב.‬ ‫-זה הכול.‬
‫גם היא צריכה לראות את החברים שלה, נכון?‬
‫בדיוק, כן.‬ ‫-בדיוק.‬
‫לא חיבבת אותו במיוחד.‬ ‫-לא.‬
‫לא הכרתי אותו אישית,‬ ‫אבל לפי מה שמאחה סיפרה לי, לא.‬
‫אז כשהוא נסע לפעמים לנובלדה,‬
‫היא נשארה כאן ונפגשתן למשקה, נכון?‬
‫נכון.‬ ‫-לרקוד, לא משנה.‬
‫כן, יצאנו לשתות.‬ ‫-בטח.‬
‫כולם אוהבים ליהנות קצת מפעם לפעם.‬
‫נכון.‬
‫רוצה קפה?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫בסדר.‬
‫אבל זה כל מה שזה. פלרטוט במסיבה.‬
‫בטח.‬
‫בפעם האחרונה שהלכנו לנמל,‬ ‫פגשנו כמה בחורים‬
‫ושכבתי עם אחד מהם,‬ ‫אבל הוא היה ממש משעמם.‬
‫מה עם מאחה?‬
‫היא נפגשה עם הבחור השני שוב. דניאל.‬
‫כי החלפתם מספרים, נכון?‬
‫כן.‬
‫לפני כמה זמן זה קרה?‬
‫לפני חודשיים או שלושה. במאי או משהו כזה.‬
‫היא יוצאת עם בחור בשם דניאל.‬ ‫אני חושבת שהם מנהלים רומן.‬
‫בואו נחקור עליו.‬ ‫-נשים והחצאיות שלהן…‬
‫החצאיות שלהן?‬
‫המוח שלהן, יותר נכון.‬
‫בואו נראה מה נמצא בדירה.‬
‫לכו, אני אבוא עוד מעט.‬
‫נו?‬
‫הצדק לעולם לא ישן, אבל הוא נח.‬
‫לפני זמן לא רב, לא היית מאלה שנחים הרבה.‬
‫"לפני זמן לא רב." אלוהים אדירים.‬
‫אני צריכה לצותת לטלפונים האלה.‬
‫של מריה חסוס והבחור שאיתו היא בגדה.‬
‫זה מסוכן מדי. אין לך כלום, אווה.‬
‫תחזרי כשיהיה לך משהו מוצק.‬
‫יום טוב.‬
‫תשיג לי את השיחות והמיקום‬ ‫של הטלפונים של ארתורו ושל מריה חסוס.‬
‫לפחות זה?‬
‫שיחות ומיקום?‬
‫אני אפספס את הטיסה שלי.‬
‫דיברנו עם העמיתה.‬ ‫אני מהמר על ארוחה ב"קיקה דקוסטה"‬
‫ששום דבר לא קורה.‬
‫ולקבלן יש אליבי.‬
‫הוא בחופשה ברפובליקה הדומיניקנית.‬
‫ואתה נופש בגנדיה. לא ייאמן.‬
‫חייבים לאהוב קירות גבס, מה?‬ ‫-מה עם עורך הדין?‬
‫עורך הדין שייך לאיגוד.‬ ‫-אין מה לחקור שם.‬
‫בקיצור, הבעיה היחידה שהייתה לארתורו‬ ‫היא שהאלמנה שלו בגדה בו.‬
‫אולי נבדוק את זה.‬
‫קצבת האלמנה היא 1,137 אירו.‬
‫לכן אתה צריך למצוא חברה.‬ ‫-אבל אני מחבב אותך.‬
‫קצבה לכל החיים עשויה להיות‬ ‫סיבה מספקת כדי לשקול את זה, ברני.‬
‫אבל היא הייתה במשמרת לילה.‬ ‫-טוב…‬
‫בדוח המז"פ נכתב שגבר הוא זה שדקר אותו.‬
‫מה אם הילד…‬
‫הבחור שהיא יוצאת איתו, דניאל…‬
‫מה אם הוא עזר לה?‬
‫הוא על הכוונת שלנו.‬ ‫תגידי את המילה ונביא אותו.‬
‫ל. תירגע, עדיין מוקדם מדי לחשוף את זה.‬
‫- 18 באוגוסט, 2017 -‬
‫לא קל להיפרד ממך, ארתורו.‬
‫קשה לדמיין את החיים בלעדיך.‬
‫בלי המגע שלך.‬
‫בלי הנשיקות שלך.‬
‫בלי האהבה שלך.‬
‫אז אני לא אדמיין.‬
‫כי אם האמונה שלנו לימדה אותנו משהו,‬
‫זה שהאהבה שהייתה לנו לא מסתיימת במוות.‬
‫אלוהים הוא נצחי, ואהבתו אינסופית,‬
‫כמו האהבה שהייתה בינינו.‬
‫האהבה הזאת תחיה לנצח.‬
‫לא רק בי, אלא בכל האנשים שאהבו אותך.‬
‫סליחה.‬
‫לפני קצת פחות משנה, ממש כאן,‬
‫נשבענו לאהוב זה את זה לנצח,‬
‫עד שהמוות יפריד בינינו.‬
‫אני רוצה שתדע, ארתורו…‬
‫כן?‬
‫היא שיקרה לגבי המשמרות שלה.‬ ‫היא לא עבדה באותו לילה.‬
‫ותדע ששום דבר לא יצליח להפריד בינינו.‬
‫שלך לנצח…‬
‫מאחה.‬
‫לא.‬
‫אל מול המוות, שלנו ושל אהובינו,‬
‫כל אחד מאיתנו נותר…‬
‫אפשר לשלול עימות עם גנב.‬
‫חבריו אומרים שארתורו היה בחור נורמלי.‬ ‫הוא אהב את הרום וקולה שלו,‬
‫ואחרי המועדון, במקרה הכי גרוע,‬ ‫הוא זחל הביתה.‬
‫ובנוגע להיותו נועז? לא.‬
‫אומרים שהוא היה נמושה שלא הסתבך בקטטות.‬
‫מה קורה, טורי?‬
‫רגע, תן לי לשים אותך על רמקול.‬
‫דבר.‬
‫בדיוק סיימנו לחלץ‬ ‫את המידע מהטלפון של הקורבן.‬
‫תשמעו מה הוא שלח למאחה לפני חודשיים.‬
‫"אני לא רוצה מישהי לארוחות בימי חול‬
‫"כדי לשבת על הספה‬ ‫ולבהות בטלפונים שלנו עד הלילה.‬
‫"וכשיש לנו יום חופש,‬ ‫אנחנו עושים דברים בנפרד.‬
‫"ואני לא רוצה מישהי שמרביצה לי.‬
‫"אני לא אסבול את זה." בום!‬
‫לעזאזל.‬
‫לא, תודה. באמת.‬ ‫-את בטוחה? קפה, או…‬
‫היא כבר סירבה. אל תתעקשי.‬
‫תודה. זה בסדר.‬
‫הבת שלך כאן?‬
‫מאחה.‬
‫ידוע לנו שתמצאו את מי שעשה את זה לארתורו,‬ ‫שינוח על משכבו בשלום.‬
‫בינתיים, אנחנו יכולים רק להתפלל.‬
‫אבל המשפחה המסכנה של ארתורו…‬
‫אני לא יכולה אפילו לדמיין.‬
‫אפשר לדבר בחדר שלי?‬
‫כמובן.‬
‫קרה משהו, מריה חסוס?‬
‫סוניה אמרה לי שהיא סיפרה לך על דני.‬
‫כן.‬
‫כן, אני…‬
‫אני מתראה איתו כבר כמה חודשים.‬
‫לא סיפרתי לך כי לא חשבתי שזה קשור לארתורו.‬
‫אבל אני מרגישה נורא, אווה.‬ ‫באמת, אני מתביישת כל כך.‬
‫אני חושבת על ארתורו,‬
‫על איך שבגדתי בו.‬
‫עכשיו שהוא איננו,‬ ‫לא רציתי לפגוע עוד במשפחתו.‬
‫אבל אני מרגישה נורא.‬
‫את לא הראשונה שעשתה משהו כזה.‬
‫זה לא פשע.‬
‫החיים הפרטיים שלך שייכים לך,‬ ‫ורק לך. אל תדאגי.‬
‫אבל הקטע עם אנדרס ממש פגע בהם.‬
‫הקטע עם אנדרס?‬ ‫-כן.‬
‫ארתורו גילה.‬
‫ואז המשפחה שלו.‬
‫וכל השאר.‬
‫וכאן בנובלדה,‬ ‫אנשים יהרגו אותך. פשוטו כמשמעו.‬
‫זה בטח היה נורא.‬ ‫-כמעט ביטלנו את החתונה.‬
‫זה היה לפני החתונה?‬ ‫-חודש לפני כן.‬
‫ההורים שלי לא דיברו איתי.‬
‫גם לא של ארתורו. וגם לא אח שלו.‬ ‫זה היה גיהינום, אני…‬
‫אני נשבעת שלא יכולתי לנשום כאן.‬ ‫לכן נסענו לוולנסיה.‬
‫אבל למרבה המזל, ארתורו סלח לי.‬
‫אבל האם זה נגמר עם אנדרס או שזה עדיין…‬
‫כן, רציתי לספר לך‬
‫כי אם הם יגלו עליי ועל דני,‬ ‫אחרי מה שקרה לארתורו…‬
‫הם יהרגו אותי.‬ ‫-כן.‬
‫אל תדאגי, כל מה שנגיד כאן‬ ‫יישאר בינינו. זה בטוח.‬
‫אבל אם נחזור לדני…‬
‫עכשיו הכול מסתדר.‬
‫היית עם דני באותו לילה, נכון?‬
‫לא בעבודה.‬
‫את צוחקת.‬
‫היא בגדה חודש לפני החתונה והוא סלח לה?‬
‫ובכן, מי שנקי מחטא…‬
‫תקשיבי. את זוכרת את האיש‬ ‫שהיה איתה באמבולנס?‬
‫ביום הרצח, העמית שלה לעבודה.‬ ‫-גם הוא?‬
‫לעזאזל, מרשים.‬ ‫-אז עכשיו יש לנו שלושה חשודים.‬
‫לא.‬
‫אם האלמנה אמרה לי את האמת,‬ ‫נוכל לפסול את דניאל.‬
‫למה?‬
‫כי הוא אפילו לא ידע שיש לה חבר,‬ ‫שלא לדבר על בעל.‬
‫והיא ביקשה ממני לתת לה לספר לו בעצמה.‬
‫כרגע המאהבים שלה הם קו החקירה העיקרי שלנו.‬
‫נמאס לה מבעלה.‬
‫היא תכננה להרוג אותו בעזרתו של אחד מהם.‬
‫צריך לצותת לטלפונים שלהם עכשיו.‬
‫למה את נראית רצינית כל כך?‬
‫הלו?‬ ‫-מריה חסוס?‬
‫זו אני, מרצ'ה.‬ ‫-מה שלומך?‬
‫מה שלומך, מותק?‬ ‫-מחזיקה מעמד.‬
‫כמובן. את צריכה לקבל את זה כרצון האל,‬
‫כחלק מהתוכנית המיוחדת שלו לכולנו.‬
‫כן, אני חייבת לראות את זה ככה.‬
‫אם לא אישאר עם אלוהים,‬ ‫שום דבר לא יהיה הגיוני.‬
‫אני יודעת, אחותי.‬
‫אחותי, לעשות את מה שעשיתי בזמן שאני נשואה…‬ ‫בטח ממש חיבבתי אותו, מה?‬
‫זה בטוח. אני אומרת לך.‬
‫בחייך. הוא ממש חתיך.‬
‫זה סוף סוף נקלט עכשיו, את יודעת? מה שקרה.‬
‫כן.‬ ‫-אני מרגישה אשמה כי לא אהבתי אותו.‬
‫את לא אשמה בכלום.‬ ‫-לא אהבתי אותו כמו שהייתי אמורה לאהוב.‬
‫המסכן.‬
‫מאחה, אני לא יודעת‬ ‫איך להסביר לך את זה יותר. לא היית מאושרת.‬
‫כי אני בת 27.‬
‫אני רוצה להיות אימא צעירה.‬ ‫-ברור.‬
‫אבל הגבר הנכון לא הגיע.‬ ‫-לא, אני מבין.‬
‫אני לא מבקשת שנוליד תינוק עכשיו.‬ ‫-אעשה לך ילד מייד!‬
‫הוא יהיה חמוד.‬ ‫-בטוח.‬
‫תקשיבי, להיפגש, לדבר… מתי שמתחשק לך, בסדר?‬
‫אני לא רוצה להיפגש כי אני אתחיל לבכות…‬
‫אל תדאגי, באמת. את לא יכולה לאלץ את עצמך.‬
‫אני בקושי אוכלת כי אין לי תיאבון.‬
‫ברור.‬ ‫-אני בקושי ישנה.‬
‫מה קרה לפני כמה ימים?‬ ‫-בסדר, שלושה דברים.‬
‫דבר ראשון, את ואני משוגעות.‬
‫דבר שני, אנחנו אוהבים את הסצנה.‬ ‫בואי נהיה כנות.‬
‫עם גברים חתיכים…‬ ‫-חייבים להיות הרבה גברים חתיכים בסצנה.‬
‫כי אם זה סקס פיוס, לא בא לי.‬
‫הוא יזיין אותי בשירותים כמו שהוא יודע.‬
‫אבל מאחה, הוא היה טוב או מה?‬
‫הוא היה טוב? כמעט שברתי את הזכוכית.‬
‫אף פעם לא הלכתי לדוג.‬ ‫-תפסת אותי.‬
‫את, טוב… זרקתי עלייך את כל הרשת.‬
‫ואני נגסתי בפיתיון.‬
‫- אימא של מאחה -‬
‫הוא אומר שהוא רוצה תינוק איתי,‬ ‫וזה מדליק אותי.‬
‫- 33 יום אחרי הרצח -‬
‫תירגעי.‬ ‫-הוא לא מפסיק.‬
‫הוא מחליף בגדים, מתפשט,‬ ‫או אני, והוא לא יכול…‬
‫הוא יודע שהתחתונים שלי למטה‬ ‫והוא פשוט לא יכול להפסיק.‬
‫את מאוהבת. ככה זה.‬
‫האהבה צריכה את כל החלקים. גם הסקס חשוב.‬
‫מאחה, מה קורה?‬
‫אני חייבת לספר לך משהו, אבל אל תכעס.‬
‫- 37 ימים אחרי הרצח -‬
‫מאחה, את מפחידה אותי.‬
‫אני נשואה.‬
‫מאחה, על מה את מדברת?‬
‫קרה משהו נורא. הוא נרצח.‬
‫מי?‬ ‫-בעלי, האקס שלי.‬
‫בחניון, לפני כמה ימים. הוא נדקר.‬
‫מאחה, אנחנו מחפשים בית לקנות יחד.‬
‫אני מצטערת. לא רציתי לאבד אותך‬ ‫ולא ידעתי איך לספר לך.‬
‫טוב,‬
‫נשמע שלבחור המסכן לא היה לי מושג.‬
‫חזרנו לנקודת ההתחלה?‬ ‫-לא.‬
‫היא אשמה. בהחלט.‬
‫רק צריך למצוא את מי שהחזיק את הסכין.‬
‫- אלמנה שחורה‬ ‫דניאל, אנדרס, אליאס -‬
‫- מפקדת המשטרה -‬
‫מריה חסוס היא אמנית, אחי. נימפומנית קלסית.‬
‫היא לא נימפומנית.‬
‫אולי לא, בוס, אבל סטטיסטית‬ ‫היא בטח זיינה מישהו במפקדה הזאת.‬
‫נימפומנית יוצאת לחגוג‬ ‫ושוכבת עם חמישה גברים.‬
‫ובעבודה, בכל מקום. זה כפייתי.‬
‫אבל אז הן סובלות. היא לא סבלה.‬
‫אני לא חושבת שיש לזה קשר לסקס.‬
‫אני אפילו לא חושבת שהם מנהלים רומן.‬ ‫זה כאילו היא אוספת בני זוג.‬
‫אני חושבת שהיא מחפשת מסירות.‬ ‫נכון? משהו כזה.‬
‫כמו הרמון?‬
‫בטח.‬
‫אז למה היא התחתנה, לעזאזל?‬
‫ראית את המשפחה שלה?‬ ‫רק חסר להם מכשיר עינויים.‬
‫כן. לגדול בהדחקה כזו‬ ‫יגרום לך להישבר איך שהוא.‬
‫נכון.‬ ‫-כן, אבל רצח?‬
‫פשוט תתגרשי.‬
‫אלא אם כן האנשים סביבך‬ ‫מעדיפים לראות אותך אלמנה מאשר גרושה.‬
‫בחייך, בחורה צעירה כל כך?‬
‫כן, בחורה צעירה כל כך.‬ ‫-ב־2017?‬
‫ידעת שהם שייכים לתנועת השליחים?‬
‫מה?‬
‫קבוצה דתית שמקדמת ערכי משפחה נוצריים.‬
‫אני אחפש את זה. זה מטורף.‬
‫כן?‬
‫אלוהים. אין לנו רגע של מנוחה.‬
‫מה קורה?‬ ‫-קדימה.‬
‫נמצאה גופה במזוודה.‬ ‫-בדיוק מה שאנחנו צריכים, רוצחים יצירתיים.‬
‫אני לא יכולה ללכת עכשיו.‬ ‫-אל תדאגי, אני אטפל בזה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אולי תגלי שאת לא חיונית.‬
‫עם מי תתווכח?‬ ‫-איתי!‬
‫תכינו את הקרקע. אני אגיע בעוד שעה.‬
‫אנחנו אוהבים לעבוד ככה, בקבוצות קטנות,‬
‫כדי לדאוג לצרכים של כל התלמידים.‬
‫קדימה, מותק. בואי עם אימא.‬
‫יש לנו גם שירות תמיכה פסיכולוגי‬
‫למקרים ספציפיים‬ ‫שבהם אנחנו זקוקים לעזרה עם ילדים.‬
‫את רוצה לאכול משהו?‬
‫פנקייק שוקולד?‬
‫טעים. בסדר.‬
‫…בלב רוזפה. ליתר דיוק, ברחוב סואקה 77.‬
‫לפי הדיווחים, התקרית התרחשה בחצר הבניין,‬
‫כששני בלשים ממחלק רצח של המשטרה הלאומית,‬
‫שענו לקריאה מהשכנים,‬
‫חקרו שובל של דם‬ ‫שקשור לגופה שנמצאה במזוודה.‬
‫שובל הדם הוביל אותם לתוך הבניין, היכן ש…‬
‫היי, זה ברני. אתקשר כשאוכל.‬
‫בזמן בדיקת הנכס הם התעמתו עם גבר…‬
‫היי, זה ברני. אתקשר כשאוכל.‬
‫אחרי שניסו לזהות אותו, האיש הגיב באלימות,‬
‫ודקר את אחד השוטרים כמה פעמים.‬
‫השותף של השוטר הפצוע‬ ‫הצליח לעצור את ההתקפה‬
‫עם אקדח השירות שלו, והרג את האיש.‬
‫הוא ידע שתפסנו אותו.‬
‫לא היה לי זמן להגיב.‬
‫אני מצטער מאוד.‬
‫המפכ"ל, אם נוכל לקבל גישה לתיקי החקירה,‬
‫אנחנו רוצים לפתור אותה.‬
‫דיברתי עם מחלק הפשע המאורגן, הם יטפלו בזה.‬
‫סליחה?‬
‫אני מבין את עמדתך, המפקחת,‬ ‫אבל בהתחשב בכמה שהיית קרובה לברנרדו…‬
‫זה רצח, אדוני המפכ"ל.‬
‫אנחנו מטפלים בזה, לא מחלק הפשע המאורגן.‬
‫יש לנו 98 אחוזי הצלחה בפתרון חקירות,‬ ‫גבוהים יותר מאשר במדריד.‬
‫תקשיבי, המפקחת, אין כאן מה לפתור.‬
‫הפושע נורה.‬
‫מילוי הניירת רק יגזול זמן מחקירות אחרות.‬
‫המפכ"ל, עם כל הכבוד…‬
‫עם כל הכבוד, אולי עבדת‬ ‫עם קודמי בתפקיד במשך שנים,‬
‫אבל לא איתי. אין פה דיון. זו פקודה.‬
‫לא, זה לא עניין של זמן.‬ ‫זה עניין של הגינות.‬
‫העניין הוא שלא תטרידי אותי.‬
‫ברור שאתה יודע הרבה על המשרד,‬
‫אבל אתה לא יודע כלום על הרחובות.‬
‫המפקחת. חאווייר גיל. בדיוק העבירו אותי.‬
‫אמרו לי להתמקם בשולחן הזה.‬
‫תשמור על השולחן הזה.‬
‫- 8 בנובמבר, 2017‬ ‫כעבור חודשיים -‬
‫היי, טורי.‬ ‫-אווה, איפה את?‬
‫למטה.‬ ‫-תעלי לפה.‬
‫אני לא בסדר.‬
‫אני צריכה שתספר לי מה קרה,‬ ‫כי חשבתי שאתה בסדר.‬
‫אני לא יודעת מה קרה,‬ ‫אם אמרתי את הדבר הלא נכון, או…‬
‫לא, פשוט עלה בדעתי…‬
‫מי זה?‬ ‫-אין לי מושג.‬
‫אימא שלך צודקת, את צריכה להתנתק מהבית שלך.‬
‫וחשבתי שבמובן מסוים תצטרכי להתנתק גם ממני,‬
‫כי אני אזכיר לך בכל פעם שתראי אותי. אז…‬
‫אין מצב! בחיים לא. אמרתי לך, אני…‬
‫כן, אבל…‬ ‫-בחיים לא…‬
‫לא, אפילו לא חשבתי על זה.‬
‫הבטחתי לא לקשר בין הדברים, ולא קישרתי.‬
‫רק הזכרת לי, כי אני אף פעם לא חושבת על זה.‬
‫אף פעם.‬
‫זה גרם לי להרגיש ממש מדוכדך.‬
‫כן, אבל הכול בראש שלך.‬
‫אל תנסה לנחש מה אני חושבת,‬
‫כי אתה תטעה.‬
‫ולפני כמה ימים התקשרתי למשטרה.‬
‫מה?‬ ‫-לחבר שלי.‬
‫אלוהים, סלבה! אל תעשה משהו מטורף, טוב?‬
‫התקשרתי לחבר שלי. אני לא אעשה משהו מטורף.‬
‫ו…‬ ‫-ושאלתי אותו…‬
‫מריה חסוס, האם את לוקחת‬ ‫את ארתורו להיות בעלך החוקי‬
‫ומבטיחה להיות נאמנה לו,‬ ‫בזמנים טובים וברעים,‬
‫בחולי ובבריאות,‬
‫ולאהוב ולכבד אותו כל ימי חייך,‬
‫עד שהמוות יפריד ביניכם?‬
‫כן.‬
‫מה שחיבר האלוהים אל יפריד האדם.‬
‫אני מכריז עליכם כבעל ואישה.‬
‫- מאחה -‬
‫יפהפיים!‬ ‫-מהממים!‬
‫הנה באים החתן והכלה!‬
‫אימא, אני לא מאמין שהוא סלח לה.‬
‫אבל אחיך הסכים להפרדת רכוש, לא?‬
‫זה דרש קצת שכנוע, אבל כן.‬ ‫-טוב, אז יופי.‬
‫תקשיב, כל אחד בוחר כף‬ ‫לאכול איתה לשארית החיים.‬
‫לא, אימא.‬ ‫-תרצי קסייטה?‬
‫כן. נחמד.‬
‫נזכרתי.‬
‫כן.‬
‫עכשיו.‬
‫אלוהים, מאחה. זה קצת מוגזם, לא?‬
‫תגיד את זה לאימא שלי.‬
‫אנחנו באמת נישן עם מישהו שתלוי מעל המיטה?‬
‫"מישהו."‬ ‫-כן, ישוע מאלזירה.‬
‫זה צלב זעיר, אפילו לא תשים לב לזה.‬
‫תפסת?‬ ‫-כן.‬
‫תקשיב, נשים את זה בארון‬
‫וכשההורים שלי יבואו לבקר, נתלה את זה.‬
‫אחרי העבודה, הבלגן בסלון…‬
‫אנחנו מרוצים מאוד מהשיפוץ.‬
‫באמת?‬ ‫-כל מה שחסר זה ג'קוזי.‬
‫היי! תהיו בשקט, חבר'ה! הילד ישן.‬
‫רגע, עכשיו רק 23:00.‬ ‫חשבתי שכבר שלוש לפנות בוקר.‬
‫כי אתה זקן, לואיסיטו.‬
‫סוף השבוע מגיע, אתה גמור,‬ ‫ואתה רק רוצה לנוח.‬
‫בשבילי, סוף השבוע מתחיל ביום שני.‬
‫כי אתה לא בן 20 כמו הילדה.‬ ‫-היא כמעט בת 30.‬
‫עשרים ושש.‬ ‫-אותו הדבר.‬
‫קפה?‬ ‫-אני אקח אחד.‬
‫נטול קפאי בשבילי, אחרת לא אישן.‬
‫ב־23:00. ביום שבת?‬ ‫יהיה לכם עליכם לילה פרוע.‬
‫היי, יש לנו קסאיה.‬ ‫-באמת?‬
‫קסאיה?‬ ‫-כמו פעם, נכון?‬
‫לא בא לך לשתות? עדיין מוקדם.‬
‫איפה, שם? כן, בטח.‬
‫שנים עשר אירו למשקה? זה לא יקרה.‬
‫בנובלדה, הם עולים חמישה. והם איכותיים.‬
‫אבל אי אפשר להשוות בין הנופים.‬ ‫-החברה היא מה שחשוב.‬
‫ניפגש איתם בסוף השבוע.‬
‫נחסוך מספיק על משקאות‬ ‫כדי לחגוג ואפילו לצאת לאכול משהו.‬
‫כן, זה אותו הדבר.‬
‫אני לא יכולה להגיע. אני עובדת.‬
‫באמת? חשבתי שיהיה לך חופש בסוף השבוע הזה.‬
‫לא. מאיקה ביקשה ממני ולא יכולתי לסרב.‬
‫טוב. אסור לך לפספס את הפעם הבאה.‬ ‫זה יום ההולדת של ניקו.‬
‫הוא גם האחיין שלך עכשיו.‬
‫אני לא יכולה לחכות.‬
‫את נוראה.‬
‫זהו זה.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר, יקירתי. בהתחשב בכול.‬
‫אבל מצבך נהדר.‬
‫תודה לאל שאת כאן.‬
‫אם זה היה תלוי בילדים שלי…‬
‫את יודעת…‬
‫אני חושבת ששמעתי את הנזירות אומרות‬ ‫שהם יבואו לבקר השבוע.‬
‫באמת?‬
‫כן, כמובן.‬
‫שיהיה לך ערב נעים.‬
‫אני חושבת שהמשפחה של גברת פליסידד בחופשה.‬
‫אחותי, שקר לבן קטן‬ ‫כדי לעודד אותה לכמה ימים‬
‫לא ישלח אף אחד לגיהינום.‬
‫כן, אימא. הרגע הגעתי‬ ‫לבית החולים מבית הנזירות.‬
‫מה שלומך, מותק?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני יכולה לחזור אלייך?‬ ‫-בסדר?‬
‫חרא, האמת. סליחה על הגסויות.‬ ‫עם המשמרות בשני המקומות…‬
‫ומה שלום ארתורו? עסוק מאוד?‬
‫כן, גם לו יש הרבה על הראש.‬
‫טוב, מותק…‬ ‫-היי.‬
‫אתם צריכים למצוא זמן זה לזה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫ארתורו נסע לנובלדה לסוף השבוע.‬
‫נתראה מחר.‬
‫היי, חבר'ה.‬
‫היי, מאחה.‬ ‫-שתהיה משמרת נעימה.‬
‫נקווה.‬
‫הבוסית רוצה לראות אותך.‬
‫ברצינות? זה רק עשר דקות,‬ ‫והרגע באתי מהנזירות.‬
‫היא צריכה זיון.‬
‫ואו, מישהי במצב רוח טוב.‬
‫אל תתחיל. השיפוץ הזה הוא אסון.‬
‫אנשים מתגרשים בגלל דברים כאלה.‬
‫תעשה לי טובה, הרגע התחתנתי.‬
‫אני רק אומר שזה לא נראה ככה.‬
‫בעלך עדיין נותן לך לעבוד בשתי עבודות.‬
‫הוא צריך לטפל בך טוב יותר.‬ ‫-תספר לי על זה.‬
‫אחרים מטפלים בי טוב יותר.‬
‫אולי תיקח אותי הביתה הערב?‬
‫אני לא יכול הערב, מאחה,‬ ‫אבל בואי ניפגש בשבוע הבא.‬
‫אם יש לך דברים טובים יותר לעשות…‬ ‫-לא, רק ארוחת ערב עם החבר'ה.‬
‫אבל ביום אחר, כן.‬
‫לא?‬ ‫-בסדר, אולי ביום אחר.‬
‫אבל איבדת את ההזדמנות שלך לדפוק אותי הערב.‬
‫בחיים לא אחזור לעיר ההיא!‬ ‫-גם אני לא!‬
‫בחיים לא!‬
‫- אנדרס: איפה את, במבי? משעמם לי בבית. -‬
‫את בסדר?‬
‫לא.‬
‫לא, כמו תמיד,‬ ‫ארתורו שואל איפה אני, עם מי אני.‬
‫הוא לא נותן לי לנשום.‬
‫הוא מחוץ לעיר, לא?‬ ‫תגידי לו שאת בעבודה ושילך להזדיין.‬
‫עדיף שלא.‬
‫אם הוא יתפוס אותי…‬
‫את לא יודעת כמה אלים הוא נהיה.‬
‫אני צריכה ללכת הביתה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫היי, במבי.‬
‫אין לך מושג כמה הייתי זקוקה להודעה הזאת.‬
‫תזיין אותי.‬
‫למה שלא תישארי הפעם?‬
‫אני לא יכולה, אנדרס.‬ ‫-כן.‬
‫ארתורו, נכון?‬
‫כן. מעבירים אותו לטיפול פליאטיבי.‬
‫באמת?‬
‫הסרטן, הוא לא…‬
‫זה לא נעלם.‬
‫אתה יכול לדמיין, בשבועות הקרובים…‬
‫קדימה, ניקו! לך על זה!‬
‫יש!‬ ‫-קדימה!‬
‫"היי, יש כאן יותר קצף מבירה!‬
‫"וכבר התגלחתי הבוקר!"‬
‫הוא לא החליף אותה. נאלצתי לשתות אותה.‬
‫מגיע לך.‬
‫הבחור הזה… על מי נראה לו שהוא עובד?‬
‫- אנדרס: תברחי.‬ ‫אני יכול לבוא להציל אותך. -‬
‫מאחה?‬
‫מאחה!‬
‫בואי, העוגה מוכנה!‬
‫אני באה!‬
‫- זה עינוי -‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת שמח, ניקו היקר‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫קדימה!‬
‫לואיס מת.‬
‫לואיס?‬
‫כן, לואיס.‬
‫החבר שלי מהעבודה.‬
‫אכלנו ארוחת ערב בבית שלו עם אשתו לא מזמן.‬
‫הוא היה חולה?‬
‫לא, תאונת דרכים בדרכו חזרה מאתר עבודה.‬
‫גם הוא וגם את חנדרו.‬ ‫-אלוהים, ארתורו.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אלוהים, הנשים המסכנות שלהם…‬
‫את יכולה לדמיין?‬
‫אני מניח שהן יקבלו משהו מהביטוח.‬
‫זה לא יתקן שום דבר, אבל זה יעזור קצת.‬
‫אבל בתמורה למה…‬
‫עד כמה אנחנו משוגעות?‬
‫משוגעות.‬
‫עד כמה אנחנו משוגעות?‬
‫משוגעות כל כך.‬
‫הוא היה טוב או מה?‬
‫הוא היה טוב?‬
‫כמעט שברתי את הזכוכית.‬
‫אני עדיין חולם?‬
‫מה איתך?‬ ‫-מה איתי?‬
‫מה המלכוד?‬
‫חייב להיות מלכוד.‬
‫בחורה כמוך לא אמורה להיות רווקה.‬
‫אולי זה עומד להשתנות.‬
‫אני אפילו לא יודע מה שמך.‬
‫מאחה.‬
‫נעים להכיר אותך, מאחה.‬
‫אני דני.‬
‫איפה היית?‬
‫ארתורו! היית אמור להיות בנובלדה, לא?‬
‫כן. ואת? היית בעבודה, לא?‬
‫כן, אבל סוניה שלחה הודעה.‬ ‫-נפגשת איתה הרבה לאחרונה.‬
‫היא חברה שלי. היא עוזרת לי להתמקם.‬
‫כדאי שתכירי בינינו.‬ ‫נראה אם היא נחמדה כמו שאת אומרת.‬
‫זה לא הזמן הכי טוב,‬
‫כי היא בדיוק נפרדה מהחבר שלה‬ ‫והיא קצת מדוכאת.‬
‫כן.‬
‫לכן נשארנו בחוץ עד מאוחר.‬ ‫היא הייתה צריכה לדבר.‬
‫אבל בכל אופן, אם סיימת עם החקירה,‬
‫עכשיו אני רוצה לישון.‬ ‫-אני רק שואל אותך, מאחה.‬
‫לא, אתה חוקר אותי. יש הבדל גדול.‬
‫אני לא חוקרת אותך‬ ‫כשאתה והחברים שלך יוצאים לחגוג.‬
‫אלוהים יודע מה אתה עושה.‬ ‫-לא הרבה כמוך, כפי שזה נראה.‬
‫בפעם הבאה תבוא איתי לאחת המשמרות שלי‬
‫ותראה איך זה לעבוד כל הלילה‬ ‫אחרי שעבדת שמונה שעות במהלך היום.‬
‫נראה אם לא יתחשק לך לצאת לשתות אחר כך.‬
‫התגעגעתי אלייך, מאחה.‬
‫רציתי להפתיע אותך. זה הכול.‬
‫בהחלט הפתעת.‬
‫תודה רבה.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬
‫אצטרך למצוא פתרון.‬
‫בחייך, אחותי, אני אשיג את הכרטיסים.‬ ‫אנחנו משוגעות או לא?‬
‫בסדר. ארתורו צודק, סוניה.‬ ‫את משפיעה עליי לרעה.‬
‫תנחשי מי שלח לי הודעה.‬
‫דני.‬ ‫-לא אכפת לו שאת נשואה?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫-לא סיפרת לו?‬
‫ממש לא. הוא רק ביקש שניפגש.‬
‫אולי הוא האחד, מאחה.‬
‫אני מקווה. מה איתך ועם הבחור שלך?‬
‫בכנות, אם הוא לא ירד לי, אני אגמור איתו.‬
‫אנו בוגרות מספיק כדי לדעת מה אנחנו אוהבות.‬ ‫-רגע.‬
‫מה קרה?‬ ‫-אין מצב.‬
‫אחותי, הוא בא לקחת אותי. דני כאן.‬
‫איזה מתוק.‬
‫אהבת?‬
‫כן, יש לזה טעם של…‬
‫של משי.‬
‫לא טעמתי אותו, הוא חדש.‬
‫אז אני לא הבחורה הראשונה שהבאת לכאן.‬
‫אבל את האחרונה.‬
‫באתי עם לקוחות מהסוכנות.‬ ‫-אז משתכרים טוב בתחום הפרסום.‬
‫היו לי כמה שנים טובות.‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫תפתחי לפני שאשנה את דעתי.‬
‫- היין לארוחה, המתנה לקינוח! -‬
‫באמת?‬
‫- את הקינוח שלי! בואי נצא מפה -‬
‫זה נועז מאוד.‬
‫לא ידעתי אם…‬
‫אלוהים! זה בטח עלה הון.‬
‫עדיף שזה יהיה עלייך מאשר בחנות, נכון?‬
‫טוב, הדברים האלה…‬
‫לא נועדו להישאר בארון.‬
‫היי, את יוצאת?‬ ‫-אני באה!‬
‫מותק, חשבתי שתוכלי לבקש ממייקה‬ ‫להחליף איתך משמרת‬
‫כי יהיה לנו קשה להתראות בשבוע הבא.‬
‫אין מצב. אבא שלה חולה. היא לא יכולה.‬
‫מי זה דניאל?‬
‫למה אתה מחטט בטלפון שלי?‬
‫מחטט? הוא היה על המיטה.‬
‫אין לך זכות. זה פרטי.‬
‫את יודעת מה? לא משנה.‬
‫קחי.‬ ‫-כן, כי אתה מגזים.‬
‫"מגזים." תני לי לראות את ההודעות.‬
‫מאחה!‬
‫מאחה, תפתחי את הדלת…‬
‫-דניאל: התמונה מחרמנת. -‬
‫תפתחי את הדלת ותגידי לי מי זה דניאל.‬
‫טוב, ארתורו, נדבר אחר כך. אני אאחר.‬
‫כדי שתוכלי לחשוב על שקר נוסף?‬ ‫אני לא רוצה מישהי כזאת.‬
‫צאי ולעולם אל תיכנסי שוב לבית שלי.‬
‫סליחה?‬
‫הבית שלך?‬ ‫-כן, הבית שלי.‬
‫לא, אתה מתכוון לבית שלנו, נכון?‬
‫הוא שופץ בכסף שלי.‬
‫אני משקיעה את כל מה שאני מרוויחה.‬
‫אין לי זכות לכלום‬ ‫למרות שאני עובדת בשתי עבודות‬
‫ומשקיעה את כל מה שאני מרוויחה?‬
‫איזו זכות יש לך לשקר לי בפנים?‬
‫לזיין את מי שאת רוצה‬ ‫לפני החתונה שלנו ואחריה?‬
‫מה חשבתי לעצמי כשהתחתנתי איתך?‬
‫לא, זה נגמר. סיימתי. או שתלכי או שאני אלך.‬
‫בפעם הבאה נתראה‬ ‫כדי לחתום על מסמכי הגירושים.‬
‫אנחנו לא מתגרשים!‬
‫אני לא עוזבת.‬
‫אתה יכול לחכות רגע? חכה רגע!‬
‫תדחוף את הדירה שלך לתחת.‬
‫- אנדרס: מנותק -‬
‫- אני לא יכולה לסבול את זה יותר.‬ ‫אני שונאת אותו. הלוואי שהוא ימות. -‬
‫- רבתי עם ארתורו. סיימתי. -‬
‫- תדמייני איך אני מרגיש.‬ ‫אני מקווה שלא איתקל בו -‬
‫- הוא מתעלל בי, מותק -‬
‫- בן זונה -‬
‫- אפילו חשבתי להרוג אותו -‬
‫- כן, גם אני -‬
‫- היית עושה את זה בשבילי? -‬
‫- אני לא רוצה שתהרסי את חייך בגללו. -‬
‫- אולי תדווחי עליו? אתמוך בך ב־200 אחוז -‬
‫- אני שונא לראות אותך בוכה, דובשנית. -‬
‫היי. בואי הנה, דובשנית.‬
‫יותר טוב?‬
‫כן. קצת.‬
‫את רוצה עוד משהו? תה צמחים או משהו?‬
‫לא, אין צורך.‬
‫אם זה יימשך…‬
‫יום אחד, הוא עלול…‬
‫אני לא יכולה לחשוב על זה. אני מפחדת.‬
‫זה לא יקרה.‬
‫אבל הכול מטריד אותו,‬ ‫והוויכוחים מחמירים מיום ליום.‬
‫אני לא עומדת בזה יותר. בא לי לקפוץ מגשר.‬
‫אל תתבדחי ככה.‬ ‫-אבל זה נכון, סלבה.‬
‫אני לא יכולה לסבול את זה.‬ ‫-היי, דובשנית.‬
‫אני כאן. אני לא אאכזב אותך.‬
‫אף פעם.‬
‫אתה היחיד.‬
‫היחיד שמבין אותי.‬ ‫-בואי הנה.‬
‫הלוואי שזה היה הוא.‬
‫הלוואי שהוא היה נהרג במכונית‬ ‫במקום חבריו לעבודה.‬
‫אם לא הייתי מפחדת כל כך…‬
‫אני נשבעת שכל הבעיות שלי היו נעלמות.‬
‫תעזור לי?‬
‫תעשה את זה בשבילי?‬
‫מאחה…‬
‫בשבילנו.‬
‫בלי ארתורו, דבר לא יעמוד בדרכנו.‬
‫- סלבה -‬
‫- 5 ביולי, 2017, חודש לפני הרצח -‬
‫זהירות, דובשנית.‬
‫בחייך, זו לא הפעם הראשונה.‬
‫לא, זו לא הפעם הראשונה, אבל…‬
‫פשוט לא דיברנו כמה ימים.‬
‫אתה יודע שאני נלחצת כשאני לא שומעת ממך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫יקירי?‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫היי, אל תשכח שאתה צריך‬ ‫לאסוף את הבשר לעל האש.‬
‫אני לא אשכח.‬
‫יש מפגש קהילתי בסוף השבוע.‬ ‫-טוב.‬
‫אל תשכח, האיש ב־223‬ ‫צריך להיכנס לניתוח בעוד 30 דקות.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן, תתעקשי.‬
‫הוא דוחה הכול ואז שוכח מה הוא צריך לעשות.‬
‫ביי.‬ ‫-נתראה אחר כך.‬
‫אז אתה עסוק בסוף השבוע?‬
‫שמעת. למה?‬
‫כי ארתורו גרוע מתמיד.‬
‫מה הוא עשה עכשיו?‬
‫הוא הכה אותך?‬
‫לא.‬
‫בינתיים, לא.‬
‫תודה לאל שהוא נוסע לנובלדה בשישי הקרוב.‬
‫טוב…‬
‫אז חשבתי‬
‫שאולי תוכל…‬
‫אני צריכה קצת חיבה.‬
‫לא בא לי להיות לבד.‬
‫אם את רוצה שהטמבל שלך יהיה איתך,‬
‫הוא יהיה איתך.‬
‫אהבת את זה?‬
‫מאוד.‬
‫זה היה שמימי, באמת.‬
‫למדתי ממך דברים שלא ידעתי על קיומם.‬
‫אני לא יכול להפסיק להסתכל על התחת שלך.‬
‫היי.‬
‫למה את מצחצחת שיניים אם נאכל ארוחת ערב?‬
‫איך זה?‬ ‫-בואי נראה.‬
‫זה מעולה, ה…‬
‫אני אוהב את זה.‬ ‫-אתה לא אוהב מולים.‬
‫לא, אני אוהב מולים.‬ ‫-יש לך שם משהו.‬
‫אלוהים.‬
‫לפחות זה מקורי.‬
‫טעים מאוד.‬
‫זה לא יצא טוב.‬ ‫-טוב…‬
‫לומדים תוך כדי, נכון?‬
‫ארתורו רוצה לנסוע לחופשה בספטמבר.‬
‫לכבוד יום הנישואים שלנו.‬
‫אני לא יודעת אם אשרוד, סלבה.‬
‫אל תתבדחי ככה.‬ ‫-הוא נהיה יותר אלים.‬
‫למה שלא שתתגרשו?‬
‫כי זה לא קל כל כך.‬
‫אמרתי לך שהוא לא רוצה.‬
‫אתה לא מבין.‬
‫חשבתי שהבנת אותי.‬
‫אתה לא מבין מה עובר עליי.‬
‫אני מבין.‬
‫לא, אתה חושב שאני נהנית להיפגש איתך בחשאי?‬
‫כאילו אנחנו עושים משהו אסור.‬
‫לא, אתה לא רוצה להיות איתי.‬
‫ברור שאני רוצה.‬
‫אתה לא רוצה לשכוח ממנו?‬
‫ושנהיה מאושרים יחד?‬
‫כן.‬
‫אני רוצה שנהיה מאושרים.‬
‫זו חנייה 28.‬
‫הוא מגיע למכונית ב־7:30.‬
‫אין כאן אף אחד בקיץ.‬
‫הוא בדרך כלל חונה ברחוב, אבל…‬
‫אני אמציא תירוץ‬ ‫כדי שהוא יחנה כאן בלילה שלפני.‬
‫זה המפתח כדי להיכנס.‬
‫רגע. הנה.‬
‫תודה, סלבדור.‬
‫על לא דבר, גברת פפיקה.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה מסתדר?‬ ‫-כן.‬
‫למעלה. קדימה.‬
‫הדברים שאביך מכריח אותך לעשות…‬
‫הוא לא מכריח אותי, סבתא.‬ ‫-אני לא מכריח אף אחד לעשות כלום.‬
‫אחרת היית מתעמלת, לא שוכבת שם.‬
‫הרופא אמר שזה חשוב.‬ ‫-זה לא באמצע.‬
‫בסדר.‬ ‫-יותר ימינה.‬
‫בסדר. הנה, מים.‬ ‫-ימינה.‬
‫זה נראה לי בסדר.‬
‫זה לא בסדר.‬
‫ותעזוב את הילד.‬
‫אתה תמיד מוצא אחרים‬ ‫שיעשו את העבודה שלך בשבילך.‬
‫ימינה!‬ ‫-מספיק, אימא.‬
‫בואי נראה. הנה.‬
‫יותר טוב?‬
‫אל תדאג, בן. אם יש לך תוכניות,‬ ‫אקח אותך כשנסיים.‬
‫היי, אבא.‬
‫אפשר לשאול את המכונית‬ ‫בסוף השבוע הבא כדי לנסוע לגנדיה?‬
‫עם מי אתה נוסע?‬
‫החברים שלך לא מבוגרים מספיק כדי לנהוג.‬ ‫למה אתה רוצה את המכונית?‬
‫אם הייתי שואלת כל כך הרבה שאלות…‬
‫את שאלת, אימא.‬
‫ואתה לא אמרת מילה.‬
‫אבל הוא היה בגילך‬ ‫כשהוא התחיל לצאת עם אימא שלך.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, היינו צעירים מאוד.‬
‫היא הייתה החברה הראשונה שלו.‬
‫והאחרונה. לעזאזל, זה מטורף.‬
‫זה הכול, גבר.‬
‫אתה רואה את זה?‬ ‫-לא.‬
‫זה ממש מולך.‬
‫מתחת לאף שלך.‬
‫לעזאזל, אחי. קדימה.‬
‫בחייך, נמאס לי.‬ ‫-נמאס לך.‬
‫מה קורה? אתה עובד במשמרת הלילה?‬
‫ובמשמרת היום. אני מותש.‬
‫סלבה, זאת הבחורה ההיא?‬
‫אז זה רציני?‬
‫אני לא יודע, פרנסס. היא מתישה אותי. תראה.‬
‫תראה את זה.‬
‫סלבה, היא יכולה להיות הבת שלך…‬
‫אלוהים. תקשיב, היא מהממת.‬
‫היא משגעת אותי, אחי.‬
‫בחייך, אל תזרה מלח על הפצעים.‬
‫לא עשיתי סקס כבר חודשים.‬ ‫-הייתי שם.‬
‫אבל זה נגמר.‬
‫לא.‬
‫ולא תאמין, אבל זה הרעיון שלה.‬
‫היא בטח ישנה בערך שעה היום.‬
‫היא חזרה מהמשמרת שלה בסביבות 8:00 בבוקר,‬
‫והתקשרה אליי בסביבות 12:00.‬
‫היא אמרה, "בוא אליי קצת".‬
‫ואתה יכול לנחש בשביל מה.‬ ‫-כן.‬
‫בשביל הקלצונה, בקבוק היין…‬
‫ומה עוד, אחי?‬
‫הבנתי.‬
‫אני מרחם על אמפרו.‬
‫אתה מרחם על אמפרו? אתה לא מרחם עליי?‬
‫אתה יודע למה אני מתכוון.‬
‫אנחנו חיים רק פעם אחת, אחי.‬ ‫אנחנו צריכים לחיות את החיים.‬
‫כלומר… לעזאזל. אף אחד לא ייקח את זה ממני.‬
‫ממזר שכמוך.‬
‫בחיים לא חשבתי‬ ‫שאהיה עם בחורה כמוה, אתה יודע?‬
‫רואים אותי איתה וחושבים,‬ ‫"הוא בטח משלם לה".‬
‫בחייך, סלבה.‬ ‫-"הוא בטח משלם לה."‬
‫עם מי אתה נפגש?‬
‫עם סמואל. אנחנו הולכים לקולנוע.‬ ‫הוא בטח יבוא לאסוף אותי.‬
‫בסדר.‬ ‫-נהדר.‬
‫אתה חושב שהחברים שלך יערכו לך מסיבה?‬
‫אני לא חושב…‬ ‫-אני אענה לזה.‬
‫בסדר.‬
‫זה יהיה נחמד.‬
‫זה יהיה מגניב,‬ ‫אבל אני לא חושב שזה כזה סיפור…‬
‫אתה תהיה בן 18.‬ ‫-כן, אבל…‬
‫טוב, זה תלוי בך.‬
‫היי. מה שלומך?‬
‫טוב. אני מתגעגעת אליך.‬
‫גם אני.‬
‫אם היית כאן איתי,‬ ‫אני לא יודעת מה הייתי עושה לך…‬
‫באמת?‬
‫אני יודע מה הייתי עושה לך.‬ ‫-כן?‬
‫תגיד לי, מה היית עושה לדובשנית שלך?‬
‫טוב, כמה דברים עולים לי לראש.‬
‫תקשיב…‬ ‫-כן?‬
‫בחרתי את משמרת הלילה‬ ‫בבית החולים ב־15 בחודש.‬
‫ובבוקר ה־16, אני אוודא שהוא יחנה בחניון.‬
‫אז…‬
‫תשנה את הסטטוס שלך בוואטסאפ‬ ‫כשזה יבוצע, כדי שאדע.‬
‫סלבה?‬
‫כן?‬
‫אני אוהבת אותך בטירוף.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫"יום הולדת שמח‬
‫"יום הולדת שמח…"‬
‫תשיר.‬
‫"יום הולדת שמח"‬
‫אני לוקחת את המכונית עכשיו.‬
‫יכולת לקבוע להיפגש מאוחר יותר.‬
‫תמציא משהו. זו לא תהיה הפעם הראשונה.‬
‫דרך אגב, קראת את מה ששלחתי לך? תודיע לי.‬
‫- סטטוס: זמין -‬
‫- חזרה ל… -‬
‫- מאחה: נתראה ב־13:00. בבית של אחותי. -‬
‫- זה מתקרב בכל יום.‬ ‫כמה אתה רוצה את זה? -‬
‫- יותר מכל דבר -‬
‫את פה לבד?‬
‫אמרתי לך שאת יכולה לסמוך עליי, נכון?‬
‫אתה רוצה…‬
‫אתה רוצה לשתות משהו?‬
‫מאחה.‬
‫היי.‬
‫בחייך, דובשנית, אל תבכי.‬
‫ארתורו כבר לא מהווה בעיה.‬ ‫תחשבי על זה, בסדר?‬
‫זה היה מהיר מאוד, הוא…‬ ‫-סלבה, בבקשה, אני לא רוצה לדעת!‬
‫כמובן, סליחה. רק רציתי להרגיע אותך.‬
‫בחייך, מאחה.‬
‫טוב…‬
‫הימים הקרובים יהיו קצת מוזרים.‬
‫אבל את יודעת שאני כאן בשבילך,‬ ‫כל מה שאת צריכה.‬
‫בסדר?‬
‫כואב לי לבקש ממך את זה.‬
‫מה העניין?‬
‫עדיף שלא יראו אותנו יחד לזמן מה.‬
‫כמובן. כבר חשבתי על זה. זה לטובה.‬
‫אסור לנו להתראות,‬
‫ולא לדבר בטלפון.‬
‫כן.‬ ‫-אתה מבין, נכון?‬
‫טוב, למעשה…‬
‫לא, לא משנה.‬
‫מה?‬
‫מה העניין?‬
‫שום דבר, רק…‬
‫סלבה שלך כבר חשב על הכול.‬
‫תראי.‬
‫מה זה?‬
‫אם את צריכה לדבר או משהו,‬ ‫תשתמשי בטלפון הזה, בסדר?‬
‫הוא בתשלום מראש.‬
‫בסדר, אבל זה הכרחי?‬
‫אתה חושב שיחקרו אותנו?‬ ‫-טוב…‬
‫יש לך אליבי.‬
‫ואין להם דרך לקשר אותי לארתורו.‬
‫אבל אי אפשר להיזהר יותר מדי.‬
‫נכון?‬
‫הצלת את חיי, סלבה.‬
‫הצלת את חיי.‬
‫לעולם אל תשכח את זה.‬
‫אני צריך ללכת.‬
‫- דניאל, מתי נשחק "באולינג" שוב? -‬
‫- כמובן, שנינו מנצחים -‬
‫- רגע, לא ראית את הסטרייק הכי טוב שלי -‬
‫- כוס הלילה -‬
‫מאחה, מותק. שמעתי על בעלך.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫תודה, סופיה.‬ ‫-איך את מתמודדת?‬
‫את יכולה לתאר לעצמך.‬ ‫-אני כאן אם תצטרכי משהו.‬
‫קדימה.‬
‫התקשרתי אלייך.‬
‫סלבה, הסכמנו לשמור מרחק לזמן מה.‬
‫כן, אבל אני רואה אותך ו…‬
‫אני צריך לגעת בך.‬ ‫-סלבה, בבקשה.‬
‫אני מנסה להחליף משמרות, אבל אפילו אז,‬
‫כשאנחנו אמורים להיתקל זה בזה, משהו צץ.‬
‫מאיקה משגעת אותי עם הלו"ז בזמן האחרון.‬
‫היא בלתי נסבלת. יש בלגן.‬
‫חשבתי שמונטסה מטפל באזור שלך.‬
‫כן. שניהם. ולא אכפת להם כמה אני מוצפת.‬
‫ועכשיו אנשי ביטוח הלוויות‬ ‫מבקשים ממני מסמכים‬
‫ואני לא יודעת איפה הם.‬
‫ואין לי זמן, אין…‬
‫אין פנסיה, ואני פשוט…‬
‫בשביל זה אני כאן.‬
‫אני יכול לעזור לך בכל דבר.‬
‫כבר תיקנו את הרצפה?‬ ‫-לא.‬
‫טוב, אני אטפל בזה. עם קצת מיומנות…‬
‫וככה נוכל להתראות.‬
‫סלבה, המשטרה עדיין חוקרת.‬
‫אז…‬
‫חבר לעבודה לא יכול לקפוץ ולעזור לך במשהו?‬
‫בסדר.‬
‫איפה את? סיימתי עם הרצפה.‬
‫תודה רבה, סלבה.‬ ‫-על לא דבר.‬
‫את תראי כשתגיעי לכאן. עשיתי עבודה נהדרת.‬
‫והבאתי לך כמה מצרכים.‬ ‫המקרר שלך היה כמעט ריק.‬
‫למקרה שתרצי שאישאר…‬
‫אני לא יכולה להגיע.‬ ‫סליחה, מותק. שוב עשו לי קטע.‬
‫אתה עדיין בדירה? אני צריכה טובה ענקית.‬
‫כפי שאת יודעת, רצונך הוא פקודה עבורי.‬
‫אני צריכה מידע על הפנסיה‬ ‫ואני לא יכולה לבדוק את זה מכאן.‬
‫אתה יכול להתחבר למחשב שלי?‬
‫בטח, מה את צריכה?‬
‫מאחה?‬ ‫-חכה רגע.‬
‫בסדר. סלבה, אני חייבת ללכת.‬
‫אשלח לך את מה שאני צריכה‬ ‫בוואטסאפ, בסדר? תודה, יקירי.‬
‫- דניאל גרסיה איגלסיאס‬ ‫אהבה ברומא -‬
‫- איך האיטלקית שלך? תזדקקי לה ברומא. -‬
‫- אין צורך בדרכון,‬ ‫תביאי את המותניים הצרים שלך. צ'או בלה. -‬
‫- מאחה: אתה יודע שזה לטובה. -‬
‫- אני יודע. אבל זה לא מקל על זה. -‬
‫- כל כך קשה לי. נראית יפה היום. -‬
‫- הורג אותי שאני לא יכול לראות אותך.‬ ‫אני לא יודע אם אוכל לעמוד בזה. -‬
‫מי זה?‬
‫פרנסס. יש לו בעיה עם המחשב.‬
‫הלו?‬
‫סלבה?‬
‫היי, מה שלומך? מה קורה?‬
‫מה התכוונתי לומר?‬
‫בבקשה, אני לא בסדר.‬
‫אני צריכה שתספר לי מה קרה‬ ‫כי חשבתי שאתה בסדר.‬
‫כאילו, לא יודעת, אני…‬
‫אני לא יודעת אם אמרתי‬ ‫את הדבר הלא נכון, או…‬
‫כן, אבל…‬
‫לא, פשוט…‬
‫פשוט עלה בדעתי ש…‬
‫שזה נכון, שאימא שלך צודקת.‬
‫שאת צריכה להתנתק מהבית שלך, ו…‬
‫ובמובן מסוים תצטרכי להתנתק גם ממני,‬
‫כי אזכיר לך בכל פעם שתראי אותי. אז…‬
‫אין מצב! בחיים לא.‬
‫אמרתי לך, הדחקתי את זה,‬ ‫אפילו לא חשבתי על זה.‬
‫הבטחתי לא לקשר בין הדברים, ולא קישרתי.‬
‫רק הזכרת לי, כי…‬
‫כן.‬ ‫-אני אף פעם לא חושבת על זה.‬
‫אף פעם.‬ ‫-זה גרם לי להרגיש ממש מדוכדך.‬
‫ממש מדוכדך.‬
‫כן, אבל הכול בראש שלך, בסדר?‬
‫אל תנסה לנחש מה אני חושבת, כי אתה תטעה.‬
‫לפני כמה ימים התקשרתי למשטרה.‬
‫מה?‬
‫לחבר שלי.‬
‫אלוהים, סלבה! אל תעשה משהו מטורף, בסדר?‬
‫לא, התקשרתי לחבר שלי.‬ ‫אני לא אעשה משהו מטורף.‬
‫ושאלתי אותו…‬
‫"איך הולך? אתה יכול לבדוק משהו בשבילי?"‬
‫והוא עשה את זה. הוא בדק את זה.‬
‫סיפרת להם על אנדרס?‬
‫מובן שסיפרתי להם על אנדרס.‬
‫יש מישהו אחר. אני לא יודע מי הוא.‬
‫מישהו בשם דניאל.‬ ‫אני לא זוכר את שם המשפחה שלו.‬
‫כן…‬
‫סיפרתי להם גם עליו.‬ ‫הפרסומאי. אתה זוכר אותו?‬
‫שמעתי שאת נוסעת איתו.‬
‫לאיטליה.‬
‫כן, אבל עם אנשים אחרים.‬ ‫-כן.‬
‫טוב, בכל אופן, זה גרם לי‬ ‫להרגיש ממש מדוכדך…‬
‫אבל רגע, אז הם חוקרים אותי?‬
‫אותך או אותו. כי הם יודעים.‬
‫לעזאזל.‬
‫הם יודעים.‬
‫תקשיב, אפשר…‬
‫אלוהים, סלבה! אנחנו יכולים להיפגש או לא?‬
‫אם אני לא משמח אותך, תגידי לי.‬
‫תקשיב.‬
‫איך אני… לא, בסדר?‬
‫בסדר.‬ ‫-ועוד דבר.‬
‫סלבה, חשבתי שלא יחשדו בי,‬ ‫אבל הם חוקרים אותי.‬
‫או לפחות אותו.‬
‫ואם סיפרת להם שאת יוצאת איתו, טוב…‬
‫הם חוקרים…‬
‫אז הם מצותתים לטלפון שלי?‬ ‫-אני לא יודע.‬
‫אבל הם יודעים על הנסיעה שלכם‬ ‫לאיטליה יחד, זה בטוח.‬
‫הוא לא אמר לאן, אבל איטליה.‬
‫בדיוק בזמן שתכננת לנסוע לנובלדה.‬
‫אמרתי לך שיש דברים שאני לא…‬ ‫-כן, טוב, זה יותר מדי בשבילי.‬
‫בסדר.‬
‫אז אני אספר לך.‬ ‫אם אתה רוצה לסבול, אני אספר לך.‬
‫אבל כמו שאתה יכול לעשות מה שאתה רוצה,‬ ‫לגור בבית ולהיות עם הילד שלך,‬
‫אני לא…‬
‫אני לא מוכנה להיות לבד‬ ‫ולא להיפגש עם אף אחד.‬
‫לו יש ילד.‬
‫כן, זה מה שרציתי לשאול אותך.‬
‫איפה את רואה אותי בכל הסיפור הזה?‬
‫אנחנו יכולים להיפגש?‬
‫כן.‬
‫במקום עם הטאפאס.‬
‫טוב, תני לי חצי שעה.‬ ‫-בסדר.‬
‫אהיה שם ב־11:00.‬
‫נדבר על זה.‬
‫נתראה בקרוב.‬ ‫-בסדר.‬
‫נתראה בקרוב.‬
‫המקום עם הטאפאס? איפה זה?‬
‫זה בר בפטרייז.‬ ‫-נגיע בזמן?‬
‫אם נמהר, כן.‬
‫אז בואו נזוז.‬ ‫-קדימה, חבר'ה.‬
‫טורי.‬ ‫-כן?‬
‫דבר אחד.‬
‫מה הוא אמר לגבי כך‬ ‫שהוא דיבר עם החבר השוטר שלו?‬
‫אל תסתכלי עליי.‬ ‫-מישהו דיבר?‬
‫אווה, בחייך. זה מעליב.‬
‫תבדוק מי ניגש לקבצי ההקלטות.‬
‫רק לנו יש גישה. השפתיים של הבחורים חתומות.‬
‫אל תאבד ריכוז.‬
‫תעשה לי טובה,‬ ‫תגלה עם מי דיבר סלבדור הזה. קדימה.‬
‫בואו נזוז.‬
‫טורי, דבר אליי.‬
‫אווה, יש לנו את רישומי השיחות של סלבה הזה.‬
‫שיחות לאשתו, אל הבן שלו ואל אימא שלו.‬
‫עד כה, שום דבר יוצא דופן.‬ ‫אבל יש מספר אחד שהופיע הרבה.‬
‫שיחות ארוכות יותר לטלפון ששולם מראש.‬
‫ומי משתמש בטלפון ששולם מראש בימינו?‬
‫סוחרי סמים, טרוריסטים…‬
‫ורוצחים.‬
‫את אמרת את זה.‬
‫עבודה טובה.‬ ‫-בוס.‬
‫אני צריכה לנתק.‬
‫מה קורה?‬ ‫-אני רואה את מאחה.‬
‫כן, אני רואה אותה.‬
‫מישהו בא.‬ ‫-איך הוא נראה?‬
‫גבר שמנמן בגיל העמידה.‬
‫לא הייתי מזיין אותו.‬
‫בסדר. אתה בטוח שזה הוא? אתה לא טועה?‬
‫את רוצה שאיכנס?‬ ‫-עדיין אין לנו אימות.‬
‫רק תמונות בינתיים.‬
‫בסדר.‬
‫זה בעמוד החמישי.‬
‫הוא לא הטיפוס שלי.‬
‫וגם לא של החשודה, אבל יש להם מערכת יחסים.‬
‫תסתכל על תמליל השיחה.‬
‫החלק הזה.‬
‫- מאחה: תקשיב… -‬
‫- סלבה: אם אני לא משמח אותך, תגידי לי. -‬
‫זה גבולי. אנחנו צריכים משהו יותר ברור.‬
‫אנחנו צריכים את הטלפונים.‬
‫אנחנו קרובים. באמת.‬
‫תשיגי את הטלפונים,‬ ‫ותביאי לי מתנת חג מולד נחמדה.‬
‫זה מוצא חן בעינייך?‬
‫זה מושלם.‬
‫הכול מושלם איתך.‬
‫יש לנו מספיק למקדמה?‬
‫אל תדאגי. היזם מציע תנאים טובים.‬
‫יידרש פיקדון ראשוני של 10,000 אירו.‬
‫ואז נדאג למשכנתה…‬
‫הלו?‬
‫היי. רק שתדעי, השירותים שלך שוב תקינים.‬
‫סלבה מתקשר לחד־פעמי.‬ ‫-אתה טוב בכול.‬
‫הייתה דליפה מטורפת.‬
‫אני זאת שדולפת.‬
‫דובשנית, אל תגידי את זה.‬ ‫את יודעת שאני נדלק.‬
‫יש גברים שמזיינים כל הזמן ולא טובים כמוך.‬
‫זה פורנו טוב, מה?‬
‫את יודעת שיש לי דמיון פרוע.‬
‫הבחורה הזאת חכמה מאוד.‬ ‫-כן, זה בטח העניין.‬
‫הגבר מעורב, כך או אחרת.‬
‫ממה שראינו, הוא נראה לי כמו סימפ.‬
‫זה הגיוני אפילו יותר.‬ ‫לטמבל הזה בחיים לא היה כזה מזל.‬
‫תראו. זה ויקטור, אחיו של הקורבן.‬
‫ויקטור?‬
‫אז… הייתה התקדמות בחקירה, נכון?‬
‫משהו שנוכל להיאחז בו?‬
‫מעל לכול, למען ההורים שלי.‬
‫כן. העניין הוא…‬
‫אני לא רוצה להקדים את המאוחר,‬ ‫אבל אני גם לא רוצה לשקר לכם.‬
‫האמת היא שאנחנו קרובים מאוד לתפוס את האיש.‬
‫בסדר.‬
‫אבל בבקשה, אל תדבר על זה.‬ ‫-כמובן.‬
‫רק המשפחה הקרובה יכולה לדעת.‬
‫זה ממש חשוב, בסדר, ויקטור?‬
‫כמובן. אין בעיה.‬
‫יופי.‬
‫אף מילה. ואנחנו כאן אם תצטרכי משהו, בסדר?‬
‫אני שולחת לכם כוח, ויקטור.‬
‫ותודה, באמת. זה חשוב לנו מאוד. תודה.‬
‫כמובן. תודה. ביי.‬
‫את חושבת שהוא יספר לה?‬ ‫-בוודאי, לכן עשיתי את זה.‬
‫נראה אם קצת פחד יגרום לאלמנה‬ ‫להפסיק עם הצגת הנזירה התמימה.‬
‫שלום.‬ ‫-את רוצה לשתות משהו?‬
‫כוס מים?‬ ‫-לא, תודה.‬
‫מה העניין?‬ ‫-מה שלומכם?‬
‫אתם יודעים שאני עדיין עובדת בשתי עבודות,‬
‫אבל אני מתקשה לגמור את החודש בעצמי,‬
‫ואני צריכה שנתחיל לחשוב‬
‫איך להתחלק בדירה שקנינו.‬
‫הבן שלנו נהרג לפני ארבעה חודשים‬ ‫ואפילו לא התאבלת עליו.‬
‫אבא.‬
‫הוא היה גם בעלי, אתה זוכר?‬
‫אי אפשר למכור את הדירה עד שהחקירה תיסגר.‬
‫אבל זה עלול להימשך נצח.‬ ‫המשטרה נראית לי אבודה.‬
‫לא בדיוק.‬
‫המפקחת אמרה שהיא תפסה את הפושע.‬
‫באמת?‬
‫למה לא סיפרו לי?‬
‫מה זה משנה?‬
‫זה מוזר, לא?‬
‫אני אלמנתו, ועם כל הדברים‬ ‫שאיתם שאני מתמודדת…‬
‫מה שחשוב זה שהמנוול‬ ‫שהרג את אחי ישלם על כך.‬
‫לעזאזל, סלבה.‬
‫שלום, אני לא יכול לענות עכשיו.‬
‫מריה חסוס, לאן את הולכת?‬ ‫את לא נשארת לארוחת צהריים?‬
‫אני מכינה צלי ארנב.‬
‫בואי.‬
‫ארתורו…‬
‫מה שקרה לו…‬
‫זה היה עמית שלי מבית החולים.‬
‫מישהו עם אובססיה כלפיי.‬
‫אבל לא ידעתי, אימא. אני נשבעת.‬
‫אני נשבעת שלא ידעתי.‬
‫אני מפחדת.‬
‫למה?‬
‫לביטחונך?‬ ‫-לא.‬
‫הוא לעולם לא… לא.‬
‫אני לא יודעת, אולי…‬ ‫אני לא יודעת מה לעשות, אימא, אני…‬
‫מתוקה.‬
‫מה שנעשה, נעשה.‬
‫שום דבר לא יכול להחזיר את ארתורו.‬
‫וזה בהחלט לא מתפקידנו לשפוט כל דבר.‬
‫בסדר?‬
‫אדוננו רואה ושומע הכול.‬
‫כפי שיהיה בגזר הדין הסופי.‬
‫וכפי שיהיה בממלכת השמיים.‬
‫סלבה? הלו?‬
‫שלום. כבר חזרת?‬
‫היי, תקשיב, דיברתי אם אח של ארתורו.‬
‫לגבי הירושה.‬ ‫-כן?‬
‫והוא אמר לי שהחקירה הסתיימה,‬ ‫שהם יודעים מי עשה את זה.‬
‫אתה יכול לדמיין‬ ‫כמה הלב שלי הלם, לא האמנתי,‬
‫ואמרתי, "באמת?" והוא אמר, "כן, זה נגמר".‬
‫בסדר. יופי, כי ככה תקבלי את כספי הביטוח.‬
‫כן, אבל סלבה, זה ממש הפחיד אותי.‬
‫אם את דואגת לי, אל תדאגי, בסדר?‬
‫אולי יש להם מישהו או חשוד שביצע פשע בעבר,‬
‫והם אוספים יותר מידע כדי להעמיד אותו לדין.‬
‫טוב, זה מה שחשבתי.‬
‫הם היו חוקרים אותי, והם לא, בסדר?‬
‫איך אתה יודע?‬
‫ראשית, הם יצטרכו לעצור אותי‬
‫כדי שאול אם יש לי עבר פלילי או לא,‬
‫אם יש לי אליבי או לא, אם יש לי…‬
‫הם צריכים לגלות את כל הדברים האלה.‬
‫אז אני יכולה להירגע, נכון?‬
‫כן. את יכולה להירגע, בסדר?‬
‫אל תדאגי. באמת.‬
‫אני סומכת עליך.‬
‫בסדר. אז כרגע הדבר הכי טוב בשבילך הוא…‬
‫למצוא יציבות.‬
‫ולפי מה שסיפרת לי,‬
‫את יכולה לקבל את זה עם דניאל.‬
‫בסדר?‬
‫את שם?‬
‫כן. בסדר.‬
‫בסדר.‬
‫אז אל תחשבי על זה יותר‬
‫ותיהני איתו בערב השנה החדשה.‬
‫האמת, פשוט…‬
‫קשה לי לבטא את עצמי.‬
‫אני יודע.‬
‫פשוט… אני אוהבת אותך.‬
‫ואני חושבת עליך כל הזמן,‬
‫אפילו אם אני לא חושבת על משהו מסוים.‬
‫אני יודע.‬
‫אם נוכל לדבר בשבוע הבא, נדבר. בסדר?‬
‫בבוקר של השניים בחודש?‬
‫בסדר. את צריכה ללכת לטרסיאנס?‬
‫כן.‬
‫טוב, בואי ניפגש שם לארוחת צהריים.‬
‫כן, בסדר. עשר וחצי בחניון.‬
‫בסדר, מעולה.‬
‫ונדבר כמו שצריך. ונאחל זה לזה שנה טובה.‬
‫כן, בהחלט.‬
‫מה שמוזר הוא שבסוף‬ ‫אנחנו פותרים את החקירות.‬
‫אנחנו עובדים בתנאים גרועים.‬
‫אם נשים את אלה למעלה,‬
‫זה יקליט אותם.‬
‫תראה, המפיות המחורבנות האלה,‬ ‫שלא מנקות או מייבשות כלום,‬
‫יעשו לנו טובה בסוף.‬
‫מה שלומך?‬
‫טוב…‬
‫אל תדאגי. שום דבר לא יקרה.‬
‫תפסיק להגיד את זה. אתה מפחיד אותי.‬
‫תודה.‬
‫שנה טובה.‬
‫יש לי שאלה.‬
‫המפתח.‬
‫איפה המפתח?‬
‫אף אחד לא משאיר את הדלת פתוחה.‬
‫הדלת הזאת נסגרת מעצמה.‬
‫אז מה אתה אומר?‬
‫אלף אירו!‬
‫אל תהיה כזה.‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫בסדר? לא כאן.‬
‫תקשיבי…‬
‫רציתי לומר שאם…‬
‫את לא יודעת כלום על שום דבר.‬
‫אז שום דבר לא יקרה, אבל אם כן…‬
‫לקחת אותו.‬
‫כן, הוא נעלם. זהו זה.‬
‫אבל לא אמרתי את זה.‬
‫זה לא משנה. לא משנה מה תגידי,‬ ‫שום דבר לא יקרה לך.‬
‫בסדר.‬
‫ומה איתך?‬
‫אתה יכול להתחמק מזה?‬
‫כאילו…‬
‫אתה יודע איך?‬
‫כן.‬
‫זה לא חלק מהתוכנית.‬
‫אני יודע.‬
‫ההקלטה לא ברורה כמו שהיינו רוצים,‬ ‫אבל היא בהחלט מובנת.‬
‫יש לנו די והותר ראיות‬ ‫כדי לעצור את מריה חסוס וסלבדור.‬
‫מחר בבוקר נחכה מחוץ לבתים שלהם,‬
‫וכשהם יצאו לעבודה…‬
‫תודיעי לתקשורת. אני רוצה שזה יהיה מתועד.‬
‫עם כל הכבוד,‬
‫אני מעדיפה לא לתרום לקרקס תקשורתי,‬ ‫אם יש לי מילה בנושא.‬
‫אני מדבר על האנשים שלנו,‬
‫עמיתינו במשטרה, לא הצהובונים.‬
‫כן, אבל בכל זאת.‬
‫זה מיותר. אנשים משתגעים כשהם רואים מצלמות.‬
‫אם את לא רוצה צרות,‬
‫תעשי מה שאני אומר ותשיגי לי תמונות‬ ‫של שני המאהבים בשלשלאות.‬
‫האופנוע שלו שם, אבל לא המכונית.‬
‫אתה בטוח שלא ראו אותך בבית הקפה?‬ ‫-אני בטוח.‬
‫בסדר. קח, אתה תנהג. בוא נזוז.‬
‫טורי, המיקום של שיחת הטלפון‬ ‫האחרונה של סלבה, עכשיו.‬
‫אימא שלו בטיפול נמרץ.‬
‫נעשה את זה בצורה נקייה ודיסקרטית, טוב?‬ ‫-טוב, בוס.‬
‫זה הבלגן שלו, לא שלה.‬
‫מסכנה. מעניין מי יטפל בה עכשיו.‬
‫מעניין אם מישהו מהיחידה סיפר לו.‬
‫לא, זה בלתי אפשרי.‬
‫הוא בטח נמצא שם.‬ ‫-טוב…‬
‫המדרגות.‬
‫לא. הוא לא כאן.‬
‫בלתי אפשרי.‬ ‫-רוצה לבוא לראות?‬
‫אני אומרת לך, הוא לא כאן.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬ ‫-תבדוק שוב את הטלפון של סלבה, בבקשה.‬
‫שיחות שיצאו והתקבלו ב־24 השעות האחרונות.‬
‫אני יודע לאן את חותרת,‬ ‫אבל איתרנו את כל המספרים.‬
‫כולם זוהו. האות מגיע מבית החולים.‬
‫הוא בבניין.‬
‫שום דבר.‬
‫קפה?‬
‫בטח.‬
‫מקיאטו ואייס קפה, בבקשה.‬
‫סלבדור רודריגו?‬ ‫-כן.‬
‫אווה טורס, המשטרה הלאומית.‬ ‫-כן.‬
‫בוא איתנו, בבקשה.‬
‫סלבדור רודריגו, אתה עצור.‬
‫יש לך זכות לשמור…‬ ‫-אני מכיר את הזכויות שלי.‬
‫עדיין תקבל את הנאום.‬ ‫יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬
‫כל דבר שתגיד ישמש נגדך בבית המשפט.‬
‫יש לך זכות לעורך דין.‬
‫אם לא תוכל להרשות לעצמך עורך דין,‬ ‫ימונה לך אחד.‬
‫תאכל את זה במשרד ותגיד לי איך זה.‬
‫זה טעים, אני בטוח.‬
‫אימא שלי מעולה בזה. אני רק מנסה.‬
‫האישה הזאת קדושה.‬
‫אז סושי?‬ ‫-כן, בבקשה.‬
‫אזמין כשאצא.‬ ‫-תעשה את זה, בסדר?‬
‫אני אהיה בעבודה.‬ ‫-כן, אל תדאגי.‬
‫שיהיה לך יום טוב.‬ ‫-גם לך.‬
‫בוקר טוב, מריה חסוס.‬
‫אווה, מה כל זה?‬
‫אני צריכה שתבואי לתחנה.‬
‫אווה, בבקשה.‬ ‫-מה קורה?‬
‫תתרחק, בבקשה.‬
‫שמישהו יעדכן את הילד.‬ ‫-יעדכן אותי במה?‬
‫תביאו אותו להעיד.‬ ‫-יש לך זכות לשמור על שתיקה.‬
‫כל דבר שתגידי ישמש נגדך בבית המשפט.‬
‫יש לך זכות לעורך דין.‬ ‫אם לא תוכלי להרשות לעצמך…‬
‫אני רוצה את עורך הדין שלי,‬ ‫לא סנגור ציבורי.‬
‫אני מצטערת, סלבדור,‬ ‫אבל ביקשנו מעצר בנתק מוחלט.‬
‫תקשיבי, אווה. אווה, נכון?‬
‫אין לכם שום דבר עליי.‬
‫לפני שתגרמו לי להתוודות בכוח…‬ ‫-אעמיד פנים שלא שמעתי את זה.‬
‫שב זקוף, בבקשה.‬
‫אבל אווה, זו בטח טעות.‬
‫סיפרת למשפחה שלי? אימא שלי, כשהיא תגלה…‬
‫את לא יכולה לעשות את זה‬ ‫לאנשים בנובלדה. זה רציני.‬
‫והרוצח של ארתורו בחוץ…‬ ‫-תקשיבי, מאחה.‬
‫הצגת האלמנה האבלה‬ ‫אולי עבדה על המאהבים שלך,‬
‫אבל איתי את יכולה להפסיק.‬
‫זו ההזדמנות שלך לספר לנו את האמת.‬ ‫במקומך, הייתי מנצלת אותה.‬
‫בואי ניגש לעניין.‬
‫האם אתה ומריה חסוס מורנו‬ ‫קשרתם קשר לרצוח את ארתורו פרר?‬
‫אני אענה רק לשופט.‬
‫לא.‬
‫את עושה טעות ענקית, אווה.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫חשבתי ככה מאז שהתחלתי להאזין לטלפון שלך.‬
‫זה לא ייאמן.‬
‫לא ייאמן.‬
‫דניאל, אנדרס, סלבה… לא ייאמן.‬
‫תקשיב, סלבדור. בעוד כמה שעות‬ ‫אתה תופיע בכל ערוצי החדשות.‬
‫החיים שלך כבר לא פרטיים.‬
‫עכשיו זה תלוי בך אם לספר את הסיפור שלך‬ ‫או לתת לכולם להאמין לגרסה של מאחה.‬
‫מאחה לא ידעה כלום. זה היה הרעיון שלי.‬
‫איך השגת את המפתח לחניון?‬
‫הוא היה אצלי הרבה זמן.‬
‫היא נתנה לי אותו כדי שאוכל לחנות אם אצטרך.‬
‫נתת לו את המפתח לחניון?‬
‫כן, אבל…‬
‫פחדתי לסרב לו.‬
‫אלוהים. את מפחדת מסלבה, מארתורו,‬ ‫מכולם, אבל את משחקת בהם כמו מקצוענית.‬
‫סלבה הוא אדם מסוכן מאוד, אווה.‬
‫הוא מאוהב בי,‬
‫הוא מאוהב בי כבר שנים,‬ ‫מאז שהתחלתי לעבוד בבית החולים.‬
‫אבל אני לא רואה אותו ככה.‬ ‫-מובן שלא.‬
‫את לא רואה אותו ככה, מה?‬
‫איך זה היה? רגע.‬
‫כן.‬
‫את לא שוברת את הזכוכית.‬
‫תקשיבי, נתתי לו…‬
‫את יודעת…‬
‫לעשות לי דברים שם למטה.‬
‫אבל הוא מגעיל אותי.‬
‫מאחה ואני רק חברים טובים.‬
‫אני לא כותבת מכתבי אהבה‬ ‫או נותנת שוברי נשיקות לחברים שלי.‬
‫"אני אוהב אותך כל כך,‬ ‫אני לא יכול להפסיק לחשוב עלייך."‬
‫אין לכם זכות לקרוא את המכתבים האלה.‬
‫כן, יש לנו. תאמין לי.‬
‫"אני רוצה כל כך שתהיי מאושרת‬ ‫שאעשה הכול בשבילך."‬
‫"הטמבל שלך, סלבה."‬
‫אלוהים.‬
‫תקשיבי, מאחה.‬
‫אני אתן לך הזדמנות אחרונה.‬
‫סלבה הרג את ארתורו בלי שתבקשי ממנו?‬
‫כן.‬ ‫-את בטוחה?‬
‫כן.‬
‫אולי הצלחת לשטות בהם, אבל לא בי, מותק.‬
‫לא.‬
‫יש בך משהו, אני לא יודעת מה, אבל…‬
‫אם היית חכמה, היית מספרת לי את האמת.‬
‫זה היה הרעיון שלי.‬ ‫רציתי להגן עליה מהמנוול הזה.‬
‫ארתורו לא התעלל במאחה.‬
‫היא המציאה את זה כדי לתמרן אותך‬ ‫ולשכנע אותך לעשות את זה.‬
‫אתם לא יודעים את זה.‬ ‫-אנחנו יודעים.‬
‫מובן שאנחנו יודעים. תאמין לי.‬
‫ארתורו מעולם לא התעלל במאחה.‬ ‫אפילו לא פעם אחת.‬
‫סיימנו?‬
‫אתה עושה את הטעות הכי גדולה בחייך.‬
‫האמת, אני מרגישה רע.‬
‫אבל לא בשבילך. לא.‬
‫יכולת להתמודד עם משבר אמצע החיים שלך‬ ‫עם מכונית ספורט או משהו,‬
‫פירסינג באוזן, נכון?‬
‫אבל לא, החלטת להתעלם מהסכנה.‬
‫האמת,‬
‫אני מרחמת על אשתך‬
‫ובמיוחד על הבן שלך, שנראה כמו ילד טוב.‬
‫לזכרו של סגן המפקח בלאס גאמז אורטיז‬
‫ממחלק הרצח של ולנסיה,‬
‫שנרצח במסגרת תפקידו ב־12 בספטמבר, 2017.‬
‫אווה עזבה את מחלק הרצח‬ ‫וחזרת לעבוד כשוטרת סיור.‬
‫עד היום, אף יחידה אחרת לא הצליחה להשתוות‬
‫בשיעור פתרון החקירות למחלק הרצח של ולנסיה.‬
‫- בחודשים הראשונים בכלא… -‬
‫שם?‬
‫סלבדור רודריגו לפיידרה.‬
‫- מאחה וסלבה חלקו מכתבי אהבה.‬ ‫ואז מאחה החלה לנהל יחסים עם אסירות. -‬
‫שם?‬
‫- כשסלבה גילה… -‬
‫מריה חסוס מורנו קנטו.‬
‫- הוא ביקש לשנות‬ ‫את ההצהרה שלו לפני המשפט. -‬
‫בהצהרה הקודמת שלי אמרתי שעשיתי את זה לבד,‬
‫אבל שנינו עשינו את זה.‬
‫היא ביקשה ממך להרוג אותו?‬
‫כן.‬
‫גיל?‬
‫ארבעים ושמונה.‬
‫גיל?‬
‫עשרים ושבע.‬
‫מצב משפחתי?‬
‫נשוי.‬
‫מצב משפחתי?‬
‫אלמנה.‬
‫מבוסס על אירועים אמיתיים.‬
‫כמה דמויות, סצנות ועלילות הומצאו‬ ‫למטרות יצירתיות ופרטיות.‬
‫תרגום כתוביות: ג'ניה ליטבאק‬