Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
I 6. klasse skulle Nora skrive en stil, hvor hun var en ting.
Hun vidste med det samme, at hun ville være deres hus.
Huset rystede, når hun og søsteren løb ned ad trappen og udenfor.
Det så dem skyde genvej gennem stakittet og ud på vejen, -
- hvor huset ikke længere kunne se dem.
Hun spekulerede på, om huset foretrak at være let og tomt -
- eller fyldt og tungt.
Om brædderne kunne lide at blive trådt på.
Om det kildede i væggene. Gjorde det nogle gange ondt?
Og hun tænkte, at det nok bedst kunne lide at være fyldt.
Før dem havde andre mennesker og kæledyr haft deres tid i huset.
Tipoldefaren døde i det værelse, hvor bedstemoren blev født.
Nu var det hendes forældres soveværelse.
Deres far sagde, at huset allerede var skævt, -
- da det blev bygget for 100 år siden.
Hun skrev, at det var, som om huset stadig faldt sammen, -
- men i slowmotion.
Og den tid, de havde boet der, -
- var kun et kort sekund midt i faldet.
Da hun læste stilen, så hun, at hun ikke havde skrevet "skændtes", -
- men at forældrene "larmede".
Huset brød sig ikke om larm, men endnu mindre om stilhed.
Da faderen flyttede, blev huset lettere.
Larmen mellem forældrene hørte op.
Men huset savnede alle de andre lyde, han lavede.
Læreren gav hende et 6-tal, og hendes far var glad for stilen.
Nora genlæste den for at bruge den som en monolog til en audition, -
- men syntes ikke, der var nok følelse i den.
Så hun valgte Ninas monolog fra "Mågen".
"Jeg er en måge. Nej, nej, jeg er skuespiller. Ja, det er jeg."
AFFEKTIONSVÆRDI
Nora?
- Nora? Luk op. - Det kan jeg ikke.
- Luk så op! - Et øjeblik.
Vær sød at lukke op.
Hvordan går det?
- Jeg øver mig bare på replikkerne. - Men dem kan du jo.
- Vi har prøvet det her før. - Nej, det er ikke det samme.
- Jeg kan ikke gå på scenen. - Okay. Lad os tage en dyb indånding.
Se på mig. Træk vejret.
Okay. Træk vejret.
- Det kan jeg ikke i den her kjole. - Det fikser vi. Kom med.
- Jeg skal have noget vand. - Det har vi dernede.
- Vi er fem minutter forsinket. - Det går nok. Bare få hende på.
Den her sidder... Nej, det er fint nok.
- Kan du lige hjælpe mig? - Nu?
Jeg er bare lidt nervøs. Jeg trænger vist til...
Noget...
- Det er der ikke tid til. - Jo, der er.
- Du er helt... - Men så slå mig.
Bare en flad. Jeg må finde mig selv. Ellers kan jeg ikke gå på scenen.
- Er du okay? - Ja.
Hey!
- Nej. - Jeg kan ikke få luft!
- Lad være. - Vent, Nora!
Yngvar? Vi har 20 sekunder.
Er du klar?
Er vi klar?
Ja.
Hør!
Du sagde, du ville hjælpe mig. Men du jog mig ind i ilden.
Jeg lukkede dine børn ind i mit hjem. Og alligevel vidnede du mod mig.
Vi skulle have bestilt mad udefra. Det her er bare stressende.
Du...
Det er fint nok.
- Mor, må jeg få mere kage? - Han har allerede fået fire stykker.
- Må jeg ikke nok? - Nej, spis noget andet først.
- Sikke en fin tale, du holdt. - Den var fra os begge.
Din mor var så stolt af dig. Hun talte om dig hele tiden.
- Mor. - Ja.
Sissel tog mig tit med på Nationaltheatret.
Her sad mormor og arbejdede, før hun blev syg.
Hun talte med folk, som hun skulle hjælpe.
De talte om hemmelige ting på en måde.
Da jeg var lille, lyttede jeg til dem gennem den her.
- Måtte du godt det? - Nej, men de vidste det ikke.
Det er jo længe siden...
Det er svært at vide, om man skal kondolere eller gratulere.
Vi talte sammen af og til.
- Hvad er der? - Ikke noget.
- Far er her. Vidste du det? - Nej.
Jeg gav ham besked, men...
Hej, far.
Der er I jo! Undskyld.
Hej.
Hej, piger.
- Har du hilst på Erik? - Nej, er han her?
- Du var ikke i kirken. - Jeg magtede det ikke.
Og hvorfor kirken? Blev hun religiøs til sidst?
- Vi syntes, det kunne være fint. - Det er så trist.
Hun var en skøn mor for jer. Hun var smuk og...
- Smuk? - Ligesom jer.
Fandens intelligent. Hun havde altid ret.
- Se, morfar er her. - Hej med dig. Godmorgen.
- Hej. - Hej. Tak for sidst.
- Det er Even. - Jeg kender sgu da godt Evan.
Vi har kendt hinanden længe. Hvor er du blevet stor.
- Er du den største i klassen? - Det tror jeg ikke.
Er du klassens skræk? Nej?
- Hej. - Hej.
Her.
Jeg tænkte lige på dig.
- Hvad er det? - Det er mine.
- Hvordan har du det? - Hvorfor spørger du?
Vi må tale sammen, mens jeg er her. Jeg har noget at fortælle dig.
- Kan du ikke bare sige det nu? - Nej, ikke her.
Det er på tide, vi taler sammen.
Fredrik kan tage dem med i sin Toyota.
- Hej. - Ups.
Det går, tak.
Jeg håber bare ikke, han føler, at han...
...pludselig skal være far og... trøste mig eller noget.
Nej.
Men han forsøger i det mindste. Han synes måske også, det er svært.
Spørg ham om hans planer med huset.
- Hvad mener du? - Han ejer det.
Jaså?
Han gav mor det efter skilsmissen. Men der var intet papir på det.
Okay?
Det er uheldigt. Vi håbede på lidt penge.
Hvorfor spørger du ham ikke? Du tør aldrig tale med ham om noget svært.
- Nå, gør jeg ikke det? - Nej.
- Det gør jeg da. - Nej, du gør ej.
Hej.
Du ser godt ud. Hvad kunne du tænke dig?
Bare kaffe.
- Ikke andet? - Nej.
En kop kaffe til den smukke unge dame.
- Hvad med dig? Smager det godt? - Alt, du serverer, smager godt.
Hun tror, vi er et par.
Jeg har tænkt meget på dig.
Okay. Hvordan går det med dig?
Fint, jeg har gang i en masse.
Har du hørt, man viser en kavalkade af mine film i Frankrig?
- Hvor skulle jeg have hørt det? - Men jeg er i gang med en ny film.
Du holder skruen i vandet.
Det er det bedste, jeg har skrevet, siger Michael.
- Så Michael producerer stadig? - Han siger, det kører for mig nu.
Min dokumentar bliver vist rundtomkring.
Du ville tale med mig om noget?
Ja.
Filmen handler om...
...en ung kvinde, en mor, der...
Jeg vil have, du spiller hovedrollen.
Jeg har skrevet den til dig.
Det er kun dig, der kan spille den rolle.
Tusind tak.
- Men du har ikke set mig spille. - Jo da. Jeg så dig i "Medea".
- Du gik i pausen. - Jeg bryder mig ikke om teatret.
Scenografien var elendig. Men du var god.
På to minutter kan jeg se, om en skuespiller er god.
Rollen vil være god for dig. Du fortjener noget mere personligt -
- end 200 år gamle stykker for pensionister.
Det her er en god filmrolle.
Du får måske også nogle penge, for min serie har klaret sig godt.
Ja, det vil hjælpe.
Michael er også sikker på, han kan få filmen finansieret.
Vi filmer i vores hus.
- Vores hus? - Ja. Det er perfekt.
Jeg skal ikke være med til det her.
- Du kan vel tage fri fra den serie. - Den blev færdig for længe siden.
Du er bedre end det der.
- Har du set den? - Ja.
Hvad synes du?
- Det er ikke vigtigt. - Jeg vil gerne høre, hvad du synes.
Men det er ikke noget for mig. Ingen billeder.
Man ser ikke dit ansigt. Man ser ikke dine øjne.
Men hvad ved jeg? Folk kan lide det.
Det handler ikke om, hvad folk mener. Jeg spørger, hvad du synes.
Det er ikke dig, der er problemet.
Den her rolle er en chance for dig.
Vi kommer ikke til at arbejde sammen, far.
- Vi kan ikke engang tale sammen. - Læs manus. Så ringer jeg.
- Du skal ikke ringe. Du er fuld. - Jeg er bekymret for dig.
Du har ikke ret til at være bekymret for mig.
- Læs det nu bare. - Hvorfor?
Det bliver jo ikke til noget.
Tilbage!
Stands!
Nej!
Kom straks tilbage!
Sid stille!
Du skal sidde stille.
Jeg kiggede på dig under forevisningen.
Du var meget bevæget.
Ja...
Undskyld. Det er...
Det er nok 20 år siden, jeg så den.
Jeg husker levende tidspunktet og...
...dagene på settet, menneskene.
Jeg indspiller med venner.
Det er min familie.
Ja, og i endnu højere grad i denne film, ikke?
Du mener min datter Agnes? Ja.
Det er hende, der spiller Anna.
Mange tak. Et sidste spørgsmål, og så slipper du.
Mange er nok nysgerrige. Du har ikke lavet en spillefilm -
- siden "L'Idylle" for 15 år siden.
Kommer vi til at se endnu en spillefilm af Gustav Borg?
Det håber jeg.
Det håber jeg også. Tak skal du have.
Hey. Gustav!
Gustav!
Undskyld. Rachel Kemp var vild med din film.
Hun vil gerne have, du spiser med hende på Excelsior.
Festivalen betaler selvfølgelig. Godt. Kom.
Jeg er her med Gustav Borg. Han er inviteret af Rachel Kemp.
- Det er et privat selskab. - Gustav Borg!
- Tak, fordi du kom. - Jeg henter en stol.
- Værsgo. - Tak.
Din film gjorde virkelig indtryk. Den er et mesterværk.
- Tak. - Den er fantastisk.
- Hvordan gik din forevisning? - Godt.
Publikum var vild med filmen. Du må se den, når den får premiere.
Hvordan gør man?
Jeg ville ønske, jeg kunne lave film, ligesom du gør.
Det slog mig virkelig i dag.
Jeg tror ikke, jeg har set en film som den før.
Den var virkelig...
Den rørte mig.
Tak.
Jeg har tænkt på at holde en pause.
Jeg har en masse projekter i kalenderen.
Rollerne er fine nok, men...
- De har ikke noget med mig at gøre. - Bare sig nej.
Sam ville flippe ud, hvis jeg gjorde det. Det kan man godt forstå.
Fuck Sam. Det er dit liv.
Hvad med dig? Arbejder du på noget nyt?
Det troede jeg, men...
Kunne du ikke skaffe pengene?
Noget i den stil.
Han kører dig til hotellet.
Tak.
- Det var rigtig rart at møde dig. - I lige måde.
Rachel!
Nej, nej, nej.
Rach, jeg har din telefon!
- Skulle du ikke af sted? - Vil du have, jeg går? Okay.
Nu bliver det meget... hyggeligt og nært.
- Kan du ikke lide det hyggeligt? - Jo, det kan jeg da.
Hvorfor er du så bange for det? Nærhed?
- Det er ikke let for dig. - Nej. Det er perfekt, at du er gift.
Så bliver jeg ikke til daglig mindet om, hvor langt ude jeg er.
Du er hård ved dig selv. Hvor langt ude er du egentlig?
På en skala fra 1 til 100? 80.
Så er der jo 20 %, der går an.
Det er det, du forholder dig til. De 20.
- Fik du talt med teaterchefen? - Ja. Han synes, jeg skal i terapi.
- Ja? Hvorfor ikke? - Du skal da ikke sige ja.
Det er jo en slags fobi. Det kan være en hjælp.
Så slemt er det ikke. Det var bare...
- Jeg blev nødt til at slå dig. - Ja, det...
Undskyld. Det var lidt voldsomt.
- En dag anmelder du mig. - Nej, det lover jeg.
Jeg ved for meget om mig selv. Jeg har ikke brug for terapi.
- Hvorfor ikke? - Min mor var terapeut.
Du skal ikke tale med din mor. Jeg vil bare have et sidste kys.
- Ikke sådan. - Vi er jo færdige.
- Vi ses i morgen. - Ja.
Man går på scenen, og det er så kontraintuitivt.
Hele kroppen skriger, når man stiller sig op foran publikum.
- Man kan ikke gemme sig. - Men det er ikke kun angst?
Nej, jeg elsker det!
Og det...
Den frustration, den vrede og det uretfærdige i, -
- at man skal tage ansvar.
Når hun kalder ham konfliktsky, er det, fordi hun selv er det.
Det, jeg bedst kan lide ved det, er nok at opbygge figurer, -
- gå ind i det perspektiv eller ind i følelserne -
- ved at spille en anden.
Det gør det tryggere for mig at føle egne ting.
Du vil ikke bare være dig selv? Det lyder sådan.
Hvad tror du, mor ville have sagt til det?
Det er snyd. Du skal stå længere tilbage.
Kom bare lidt nærmere. Nej, nej. Her!
Har du en kæreste?
Nej, ikke rigtig.
Vil du gerne have en?
Ja.
Men det er ikke altid så nemt.
- Men jeg elsker dig. - Ja.
Jeg elsker også dig.
Jeg vil gifte mig med dig, når jeg bliver stor.
Det er sødt af dig at sige det. Men det går ikke.
- Faldt du i søvn? - Nej.
Han er så sød.
Jeg tror, jeg blev friet til.
- Tillykke. - Det sker ikke hver dag.
Da han kom hjem fra legepladsen i dag, så han lige på mig og sagde:
"Jeg ser dig."
Hvor kommer det fra? Siger du det?
- Det er nok noget fra skolen. - At sige "jeg ser dig"?
Er du okay?
- Undskyld. - Hvad er der galt?
Det er ikke noget. Jeg må vist hjemad.
Vent.
- Jeg har det fint. - Er du sikker?
- Sikker? Der er ikke sket noget? - Nej. Undskyld.
Okay.
- Er alt i orden? - Ja.
- Hun er vel ikke havnet der igen? - Det tror jeg ikke.
Jeg tror bare, hun er ensom.
- Synes du, det er trist? - Lidt.
- Hej. - Hej.
Det er mærkeligt.
Da mor blev syg, tænkte jeg ligesom, -
- at jeg skulle bo her med Even og Erik.
- Ville du bor her? - Nej.
Det har vi ikke råd til.
Det der er bare gamle papirer.
Tak for alt det, du har gjort. Det er utroligt.
- Bare kør det væk, du ikke vil have. - Men der er mange fine ting her.
Ting med affektionsværdi. Prøv at se.
- Jeg vil gerne have vasen. - Ja, den er fin.
- Fordi jeg vil have den? - Nej, bare tag den.
- Men vi skal jo se på det sammen. - Nå, men så tager jeg den.
Altså.
HUSK AT SLUKKE FOR KOMFURET
- Hvor længe skal han bo her? - Det har han ikke sagt.
Men han skal bare ordne salget, ikke?
Det ved jeg ikke rigtig...
Han kommer klokken 2. Du kan spørge ham.
- Nej. - Du kan ikke ignorere, han er her.
Jeg kan prøve.
Han skal ikke ordne salget. Det troede jeg, men...
Han har et projekt.
Hvad?
Det er jo meget godt. Han vil lave en film igen.
- Hvad for et projekt? - Det, I talte om.
- Den film, han har skrevet til mig? - Ja, den, du ikke ville være med i.
- Har han fået penge til den? - Åbenbart.
Han vil nok selv sige det. Han spurgte, om du ville være her.
Okay.
- Er det ham? - Ja.
Det er Rachel Kemp.
Wow.
- Pis! - Hey. Nora?
Det ligner faktisk sig selv.
Det er skønt at se jer igen. Der er en café tæt på.
Rachel siger til, når vi er færdige.
- Hej. Er Nora her? - Nej, hun skulle gå.
- Rachel, det er min datter, Agnes. - Hej. Rachel. Hyggeligt at møde dig.
- Er du også i filmbranchen? - Nej, hun hjælper mig med research.
Jeg er historisk... historiker.
Undskyld, jeg kan ikke tale ordentligt.
Kan du genkende hende? Hun spillede Anna i den film, du så.
Det er længe siden.
Selvfølgelig. Det er... Du er Anna! Nu kan jeg se det.
Må jeg tage en selfie med dig? Starstruck.
Tak.
Så hun taler med sin søn.
Det er sidste scene. Hun er ved at lave mad til ham.
Det er vigtigt for hende. En sidste moderlig gerning.
De krammer, og han går.
Og da døren lukker, sker der noget inde i hende.
Som om hun slapper af, tror du ikke?
Drengen skal mødes med sin far, så hun har ikke travlt.
Her er snoren til at hænge tøj på.
- En tørresnor. - Tørresnoren.
Så går hun herind og begynder på maden.
Pludselig...
...hører hun verandadøren gå op. Kom.
Det er hendes søn. Han har glemt sit norske flag.
Ja, det er den 17. maj, nationaldagen.
Har jeg sagt, at det bliver uden klip?
- Det hele? - Hele slutningen i én optagelse.
Ingen klip. Fuld overensstemmelse mellem tid og sted.
Så...
Drengen står bare og kigger på hende.
Der er noget galt. Han ved ikke hvad.
Så han tager bare flaget og skynder sig af sted.
Hun går herhen og sikrer sig, at han faktisk er gået.
Vi hører kun lågen lukke efter ham, for kameraet er på hende.
Og det her er vigtigt.
Det udtryk, hun har her.
- Hvad tænker hun på? - Netop.
Så går hun herhen igen.
- Så det er her, hun gør det? - Ja.
Kan det der bære hendes vægt?
Det var sådan, det skete. Med min mor.
- Din mor? - Ja.
- Men ikke her? - Jo.
- Det er meget længe siden. - Nej.
Hun brugte den der.
Den?
For at komme højt nok op.
Men det ser vi ikke.
Hun går ind igen og lukker døren.
Vi hører kun lyden.
Mens kameraet kører væk.
Hvorfor flyttede I ikke bare efter det?
Det gjorde vi også.
Vi flyttede til Sverige. Min far var svensker.
Jeg kunne godt tænke mig at høre noget mere om hende.
Det er ikke min mor, der er med i manusset.
Men de giver mig stadig lov til at lave den, ikke? Det ved jeg.
Det bliver godt. Hun er motiveret.
Jeg sagde til hende, at skamlen der brugte min mor, da hun hængte sig.
Den fra IKEA?
Er det her mig?
Er det her mig? For sådan som jeg har det, som jeg sover...
Jeg kan ikke forstå, at det... kan være mig.
Vi har været her før.
- Så du kan ikke kende dig selv? - Nej.
Mange år før blev psykologkontoret bare kaldt "Biblioteket".
Det blev sjældent brugt, den ældste datter, Karin, -
- kunne bruge det frit til at hygge sig med venner og høre musik.
Da krigen brød ud, sluttede Karin sig til modstandsbevægelsen.
En sen efterårsaften i 1943 blev hun hentet af Statspolitiet.
Hun sad fanget i to år. Hun talte aldrig om tiden i fangelejren.
Sådan. Lyt.
Efter befrielsen giftede Karin sig og overtog huset.
Hun fødte Gustav i 1951.
Mange år senere, da Gustav var blevet instruktør, sagde han tit:
"Skygger er det smukkeste i verden."
Han forestillede sig huset, han havde boet i som barn.
Karins lillesøster, Edith, overtog huset med sin veninde Lillian.
Edith var lykkeligt barnløs, men Gustav kom på besøg om sommeren.
Klagede folk, skruede Edith endnu mere op.
Hun var sikker på, det var en nabo, der havde angivet hendes søster.
Da Edith døde, var Gustav mosterens eneste arving.
I 1986 flyttede han tilbage til huset med alle minderne.
Der er to historier om, hvordan Gustav mødte sin kone, Sissel.
Hun sagde, hun behandlede ham for søvnløshed.
Det var vist sværere at flytte tilbage, end han ville indrømme.
Gustavs version var mere farverig.
Hun var gudesmuk.
Jeg hørte, hun var psykolog, og så fik jeg straks psykiske problemer.
Et halvt år efter var Sissel gravid.
De blev gift, tre uger før Nora blev født, i december 1987.
Med lillesøster Agnes blev de en familie på fire.
- Er vi frygtelige at bo sammen med? - Det siger jeg ikke.
- Hvorfor kommer du med lort igen? - Du er så tarvelig!
Efter skilsmissen tog Gustav tilbage til Sverige.
Huset blev lettere og lettere.
Har du talt med Peter?
Peter er en gammel mand. Han har ikke skudt en film i ti år.
- Det har jeg heller ikke. - Men han arbejder ikke mere.
Jeg taler med ham.
- Jeg vil ikke lade andre filme den. - Nå, men...
- Så må du snakke med ham selv. - Ja ja.
"Ja ja"? Gør det.
- Han er ikke ældre end dig. - Bla, bla, bla.
- Hvad synes du om Norge? - Jeg elsker Norge. Her er smukt.
Folk er meget venlige. Jeg har følt mig velkommen.
Det er jo en Netflix-produktion. Bliver filmen vist i biograferne?
Ja, hvor ellers?
Det er under forhandling, men det er helt klart planen.
Et spørgsmål til Rachel Kemp.
Det er om modtagelsen af din seneste film, "Cathy's Choice".
Den må have gjort dig lidt skuffet.
Jeg er meget stolt af den film.
Men vi er her vist ikke for at tale om den, vel?
Var du nervøs for at spille med i en rigtig dramafilm?
Jeg laver den her film, fordi...
Hvad fanden er det for et spørgsmål?
Rachel Kemp er sin generations bedste skuespiller.
Du burde være taknemmelig. Forsvind!
- Forsvind! - Okay. Tak.
Sikke da en idiot.
Skal vi ikke kende spørgsmålene i forvejen?
- Det kan vi jo ikke. - TikTok-tosse.
Vel ikke ASMR igen? Det får en til at falde i søvn.
- Han lærte mig det. - Jeg har prøvet det med ham.
Jeg vil ikke holde tale, men jeg mærker en stor taknemlighed i mig.
Det er bare så fantastisk at arbejde sammen med jer.
- Vi er godt nok ikke i mål. - Vi talte om det tidligere.
- Vi talte meget. - Vi klarer det inden premieren.
Jakob, jeg ved, det er hårdt på hjemmefronten lige nu.
Men...
...tak for dit arbejde, og du må bare sige til, hvis det er.
Tak. Det skal jeg nok.
Men... okay. Jeg tror, det her bliver supergodt.
- Det tror jeg også. - Skål.
Skål!
Du har ikke sagt, du skal skilles.
Nej, vi har jo været midt i prøverne...
Ja.
- Det er svært at finde tidspunktet. - Ja, selvfølgelig.
Det er ikke på grund ...?
- På grund af os? - Nej, det er ikke derfor.
Jeg er her, hvis du... vil snakke eller...
- Er der ikke flere, der vil bade? - En, to...
Tre!
Det gør ikke noget, de ser os nu.
Hør her... Jeg ved ikke rigtig.
- Hej. - Hejsa.
- Er far her? - Ikke endnu.
- Der er du! Tillykke! - Tak.
Hvor ser du fin ud med sløjfe. Hej! Skal vi have pizza?
Hej. Jeg gør bare sådan.
Jeg har stadig rekorden.
- Nej. - Start der.
Hej! Velkommen.
- Godt at se dig. - I lige måde.
- Hej, morfar. - Tillykke. Ni år? Stor dreng nu.
- I sås sidst til brylluppet, ikke? - Jeg glemmer ikke en som Therese.
- Hej. Den er da fin. - Bare hent nogle glas.
Hej, far.
Hej.
Der ramte du.
Hvordan går det med filmen?
- Godt. - Jeg har hørt om den. Spændende.
Hvordan er det at arbejde med Rachel Kemp?
Jeg spørger bare, hvordan det er at arbejde med hende.
Hun er der ikke helt endnu, men er fint på vej.
Jeg hører, du snød hende med en skammel fra IKEA.
Skal han bare sidde med skærmen hele tiden?
- Han har 20 minutter tilbage. - Hvem? Even?
Hvor meget skærmtid har du tilbage? Er den ikke slut nu?
- Hvor meget skærmtid jeg har? - Har Even skærmtid?
- Læg den nu væk. - Så er der pizza.
- Hvad siger du så? - Tak, morfar.
Det der er Monica Bellucci, fandeme.
Og den film vil lære dig om kvinders forhold til deres mødre.
- Men vi har ingen dvd-afspiller. - Heldigvis.
- Vi finder en måde. - Jeg ser sjældent film nu.
- Du burde gå i gang med at skrive. - Det siger du jo.
Hvorfor vente på, at en gammel nar lader dig spille Ofelia?
- Jeg skal spille Hamlet. - Jeg talte med Rachel om det.
Hun udvikler selv projekter og har sit eget produktionsselskab nu.
Det er hårdt at være skuespiller. Man bestemmer ikke selv.
Det er ikke godt i længden. Det undergraver ens selvtillid, -
- og man bliver ulidelig opmærksomhedssøgende.
Jeg kunne aldrig gifte mig med en skuespiller.
Men det er okay at knalde dem?
I dag er kunstnere så småborgerlige.
Man kan ikke skrive "Ulysses", når man skal køre til fodboldtræning.
Hvad skete der med de frie kunster? Kunstnerne skal være frie.
Og ikke få børn, far?
Det må du ikke sige, Nora. Hvor gammel er du nu?
Da Sissel var på din alder, havde hun to børn.
Det er andre tider nu, far.
I to er det bedste, der er sket for mig.
Det bedste? Skulle du så ikke have været her lidt mere?
Alle i familien er sure på far.
- I er da blevet rigtig gode, ikke? - Hvor ved du det fra?
- Du kender os ikke. - Lad være med at overdrive.
Jeg ved, du har haft det svært.
Men du er så fandens vred.
Det er svært at elske en med så megen vrede.
Har jeg ikke ret? Du skal ikke være alene for altid.
Det er heller ikke godt for kunsten.
Du skal have nogen at holde af. Børn eller...
Børn er ikke noget, man fortryder.
Peter?
- Dejligt at se dig. - Sikke et sted, du har.
Takket være Lasse Hallström, ikke dig.
Han bookede dig kun, fordi han så "Tidens älv".
Det må være fantastisk for børnebørnene.
Det er stadig svært med Daniel. Det går ud over børnene.
De kan ikke besøge deres farfar.
Men hør her. Det her manus...
- Ikke helt skidt, vel? - Det er skønt.
- Så du er på? - Ja da. Vi snupper et glas.
Nej...
Jeg tror ikke, der er så meget håndholdt kamera.
Jeg tænker dolly og stativ.
Undskyld, jeg ikke har kontaktet dig. Sådan er jeg, når jeg ikke filmer.
Det kender jeg godt.
Jeg giver besked, hvis det her bliver til noget.
Netflix har også noget at skulle have sagt.
De vil have, at vi også taler med nogle andre.
Er det sådan, det er?
Ja.
Det er sådan, det er.
Skål.
Hyggeligt at se dig.
Hej, Nora. Jeg ville bare ringe og sige, at...
Vi må jo tale sammen.
Det kan ikke være sådan, at...
Jeg kan ikke lide at gå i teatret.
Det er ikke, fordi jeg ikke kan lide teatret.
Jeg orker bare ikke at se det.
Men Tjekhov er... Tjekhov kan jeg jo læse.
Altså...
...ikke stykkerne, men...
Jeg er et følsomt menneske. Vi ligner hinanden på den måde.
Hvad fanden?
Tak.
Jeg tænkte på... Hvem er "du"?
Hun siger "du ved". Hvem er "du"?
Hvem tror du?
Jeg tror ikke, det er hendes mor. Det ville hun aldrig sige til hende.
Det er vel bare en indre stemme.
Det føles bare underligt at tale uden at tale med nogen.
Fint. Lad os gøre det, mens Ingrid lytter.
Det gør jeg.
- Prøv at sætte dig her. - Okay.
Og begynd ved...
"Jeg befandt mig i en krise." Tal til Ingrid.
Rør ved hende, så det føles, som om du er hendes mor.
Husk, at hun ikke har fortalt nogen det her.
Hun er flov over at bede på den måde.
Du prøver måske at skjule det eller le ad dig selv, men...
...du skammer dig.
Du skammer dig over at være svag.
Okay.
"Jeg befandt mig i en krise.
Jeg var alene i huset igen og lå i sengen og græd.
Jeg ved, at alle ligger og græder i sengen, men...
Nogen har sagt, at når man beder, taler man faktisk ikke med Gud.
Man indser fortvivlelsen.
Man kaster sig ned på jorden, for man kan ikke andet.
Det er som kærlighedssorg, og man tænker:
'Ring til mig. Tilgiv mig. Tag mig tilbage.'
Og...
...jeg har ødelagt alt.
Og jeg var alene og græd.
Og så, for første gang...
...satte jeg mig på gulvet... og bad.
Jeg ved ikke, hvem jeg sagde det til, men jeg sagde det højt:
'Hjælp mig.
Jeg kan ikke klare det mere. Jeg kan ikke klare det alene.
Jeg vil have et hjem. Jeg vil have et hjem.'"
Jeg ville ønske, at hendes mor var sådan i filmen.
Netop.
- Fungerer det her på engelsk? - Ja, selvfølgelig.
Måske burde jeg have norsk accent ligesom Ingrid?
- Jeg har ikke accent. - Hun er svensker.
- Har jeg accent? - Næsten ikke.
Men er det ikke mærkeligt, -
- at alle har skandinavisk accent, og jeg lyder sådan?
Måske. Jeg tænker over det.
Må jeg spørge noget mere om figuren?
Mit store spørgsmål er stadig "hvorfor?".
Hvorfor vælger hun at begå selvmord?
Ja. Hvad tror du?
Jeg forstår, hun er deprimeret ligesom sin mor.
Men hun har et barn.
Det er det spørgsmål, filmen stiller, ikke?
Du må finde din egen grund.
Må jeg spørge dig om din mor?
Ikke for at snage, men jeg føler, at hun er relevant.
Det handler ikke om min mor.
Her er hendes akter fra Statspolitiets arkiv og fangelejren.
Afhøringen af Karin Irgens er her. Du bad om at se hele mappen.
Der er også billeder af rekonstruktioner af torturmetoderne.
Det er stærke billeder. Det skal du være klar over.
Jeg har markeret det mest relevante med sedler.
Mange tak.
Dømt for: spredning af antinazistisk propaganda
Landsforræderisag
Dokumentliste over torturforløb
Brud på landsforræderibestemmelsen - tortur af Karin Irgens
De strammede benklemmerne, til jeg skreg.
Forhørslederen bandt mig til en meget varm ovn.
De slog mig med en kæp. Jeg havde smerter i flere måneder.
Da hun senere fortalte Even det, -
- syntes hun ikke, der var så meget nyt.
De havde vel vidst det meste.
Det var svært at sige, hvad der havde gjort et så stærkt indtryk.
Var det afhøringen af bedstemoren, hvor tørt hun havde beskrevet det?
Var det, fordi hun bare var et af mange ofre i samme mappe?
Politirapporten om hendes selvmord 15 år senere var tynd.
Der var ingen fotos. Men hendes fars navn stod der.
Han var ikke blevet afhørt, sikkert fordi han kun var syv år.
Og så panorerer du rigtig hurtigt. Vent.
Pas på.
Tak. Lad mig se.
Godt, ikke?
Må jeg se?
Flot.
Skal vi ikke tage til Noras premiere sammen? Vi kunne spise her først.
Jeg må nok tage en vogn direkte fra kontoret.
- Men du kommer? - Selvfølgelig.
Jeg vil gerne have Erik med i min film.
- Han er perfekt. - Okay?
Der er ikke mange replikker, men det er en vigtig rolle, Rachels søn.
Det er fint nok, men...
- Han er ikke just skuespillertypen. - Jeg ønsker ikke en skuespillertype.
Der er intet værre end børn, der kommer mod en med "jazz hands", -
- som om de er med i en musical. Erik har noget.
Han har en hemmelighed.
Du var også lidt genert, ikke? Men rigtig god på film.
Du skulle være fortsat med det.
- "Jeg vil have tre glas juice." - "Jeg vil have tre glas juice."
"Tak, fordi du vaskede mit tøj."
"Jeg tør næsten ikke lukke øjnene.
Jeg er bange for, at når jeg åbner dem, vil han ikke være her."
Lad os tage en pause.
Du virker lidt fraværende.
Jeg er bare lidt træt.
Du kan ikke gøre noget galt her.
Det eneste, du kan gøre galt, er ikke at lytte.
Og lad være med at forcere det.
Okay?
Lad os prøve uden accenten.
Vi starter fra... forrige side, øverst.
- Hej. Hyggeligt at møde dig. - I lige måde.
- Beklager ventetiden. - Tak, fordi du tog dig tid til det.
Hvorfor ville du ikke spille rollen?
Jeg kan ikke arbejde sammen med ham.
Hvorfor?
- Vi kan ikke rigtig tale sammen. - Men han ville have dig i rollen.
Ja. Jeg ved ikke rigtig.
Jeg tænker hele tiden, at han begik en fejl.
Jeg kan ikke...
Jeg kan ikke få greb om hende.
Jo mere jeg studerer hende, jo sværere har jeg ved at være hende.
Som om hendes tristhed er... Det er en så stor del af hende.
Det er et smukt tema.
Men jeg ved ikke, om det er grunden til det hele.
Eller er det... et symptom på noget dybere?
Jeg vil ikke skuffe ham.
Han er... et meget vanskeligt menneske.
Men han er en rigtig god instruktør og ser noget i dig.
Det ville være dumt at bakke ud.
Det er mystisk. Jeg plejede at have styr på det.
Og ellers nød jeg ikke at have styr på det.
Forstår du?
Nu er jeg for gammel.
Der er pigtråd på prærien. Den sidste mohikaner.
Og ham den nye sender mig hele tiden moodboards.
Jeg savner sgu Peter. Hvornår blev han så skrøbelig?
Jeg er for træt.
Hvad fanden skete der? For 15 år siden var jeg 55.
Måske har du ret.
Måske er vi blevet for gamle.
Det kan godt være, det er den sidste film, vi laver sammen.
Men du skal sgu ikke begynde at synes, du skal følge med tiden.
Lover du det?
Det her tema... det har du strejfet før. Det ved vi.
Men du har aldrig gået ind i det på denne her måde før.
Så rent, så personligt.
Okay, så tog det alle de år at komme dertil.
Men du skal sateme lave den her film. Og du skal gøre det på din måde.
Du skal.
- Ja. - Vi tager bare...
- Okay. - Okay.
Vent.
Kan du løsne den anden foran?
Sådan.
- Hej! - Tillykke. Du var fantastisk.
- Rigtig god. - Tak.
- Det sagde alle. - Hvor fint.
Vi kom igennem det på en måde. Det var meget... Ja, det var godt.
- Går det godt? - Ja, det går fint.
- Du har ikke taget telefonen. - Nej.
- Kom I sammen med far? - Nej, han kunne ikke... tror jeg.
Vi har babysitter og snupper et glas på Tekehtopa. Vil du med?
Undskyld? Jeg må simpelthen gratulere.
- Det var en fantastisk forestilling. - Mange tak.
Ja, jeg tager derhen nu. Jeg melder tilbage.
Men det går ikke i aften.
Jeg har tit optrådt, mens jeg var syg.
Jeg har ikke aflyst før, men det går bare ikke.
Jeg er rigtig ked af det. Tak skal du have.
Okay. Farvel.
- Hvor er Erik? - Han kommer snart.
- Hvorfor droppede du Noras premiere? - Hun ville ikke have, jeg kom.
Lad os så se. Det er originalen, og her er oversættelsen.
Så Erik kan øve sig på de engelske replikker. Skidt med hans accent.
Har Michael talt med dig? Han skal have fri fra skole.
- Jeg ved ikke, om det er en god idé. - Jo da. Det bliver alle tiders.
- Jeg ved ikke, om han vil. - Det vil han.
- Hvordan ved du det? - Jeg talte med ham og nævnte det.
- Han blev meget glad. - Du skal ikke tale med ham uden mig!
Da du var med i min film... Det er det smukkeste minde, jeg har.
Det bliver godt. Kig scenerne igennem sammen.
Rachel bliver glad for de scener.
Der er glæde i dem. Hun bør se andre sider af filmen.
Hold nu mund.
- Erik skal ikke være med. - Men Agnes...
Ja, det var fint, far.
Det var mit livs øjeblik. Jeg kunne være sammen med dig.
Jeg følte mig som verdens vigtigste. Men så var du væk i flere måneder.
- Det var fantastisk. - Ja. Men jeg forstår det ikke.
Hvordan kan du være så tæt på og så bare forsvinde?
Og så er en anden pludselig verdens vigtigste.
- Læs det. - For fanden!
Jeg er ligeglad med, om det er godt eller dårligt.
Det er Erik, jeg tænker på.
Hej!
- Hej. - Hej.
Morfar skal gå nu.
Hej. Hvordan har du haft det? Godt at se dig.
- Jeg har savnet dig i dag. - Også mig.
Så var det godt, jeg kom nu.
Rigtig godt. Hvad skal vi lave, mens vi venter på far?
Hej.
Hvad skyldes æren?
- Er du okay? - Ja, det tror jeg.
Kom indenfor. Jeg laver en kop te.
- Værsgo. - Tak.
Så du vil ikke længere være med i filmen.
Jeg...
Jeg vil bare...
Jeg vil bare ikke skuffe dig.
Jeg bakker ikke ud, hvis du virkelig gerne vil have, jeg fortsætter.
Er det kun mig? Det her føles bare ikke rigtigt.
Det gør det heller ikke for dig, vel? At jeg er med i filmen.
Selvfølgelig gør det det.
Det tror jeg ikke, det gør.
Du bad mig farve håret i samme farve som din datters.
Du vil ikke have, filmen skal være på engelsk, vel?
Det føles også forkert for dig, gør det ikke?
Og jeg vil ikke skuffe dig.
Jeg er ked af det.
Jeg har skuffet dig, Rachel. Undskyld.
De fleste ville spille rollen, selvom den føltes forkert.
Eller bare smutte og lade agenterne klare det.
Men du kom hertil.
Du er et godt menneske.
Lad nu være.
Du må ikke se det som en fiasko. Du er en dygtig skuespiller.
- Det mente jeg. - Tak.
Hej.
Hvorfor svarer du ikke, når jeg ringer?
Undskyld.
Har du det godt?
Du er nødt til at tage telefonen. Ellers bliver jeg nervøs, ved du.
- Hvad sker der? Er du syg? - Nej.
Jeg skændtes med far i går.
Jeg blev rasende.
Han vil have Erik med i filmen. Det vil jeg ikke have.
Men så læste jeg manusset.
Og det var rigtig godt. Det var noget helt andet, end jeg troede.
Jeg ved godt, du ikke vil have noget med det at gøre.
Men jeg synes, du skal læse det.
Jeg følte, det handler om dig. Eller...
Han har skrevet det til dig. Det handler ikke om hans mor.
Ja...
Kan du ikke læse det her højt for mig?
Du skal ikke tænke på, det er lidt... overskrevet.
Bare læs det.
"Du ved, jeg ikke tror på Gud.
Vi kom fra et hjem, hvor alt det ikke betød noget.
Vi var ikke døbt og blev borgerligt konfirmeret bare for pengenes skyld.
Så befandt jeg mig i en krise.
Jeg var alene i huset igen og lå i sengen og græd.
Jeg ved, at alle ligger i sengen og græder, men...
Nogen har sagt, at når man beder, taler man faktisk ikke med Gud.
Man indser fortvivlelsen.
Man kaster sig ned på jorden, for man kan ikke andet.
Det er som kærlighedssorg, og man tænker: 'Ring til mig.
Tilgiv mig. Tag mig tilbage.'
Jeg var der. Jeg havde ødelagt alt. Og jeg var alene og græd.
Og så, for første gang, satte jeg mig ned og bad.
Det er svært at forklare.
Jeg ved ikke, hvem jeg bad til, men jeg sagde bare:
'Hjælp mig.
Jeg kan ikke mere. Jeg kan ikke klare det alene.
Jeg vil have et hjem.
Jeg vil have et hjem.'"
Har du fortalt far om... mit selvmordsforsøg?
Nej, selvfølgelig ikke.
Jeg tænkte det samme. "Hvor har han det fra?"
Det er blandet sammen med mange ting om hans mor.
Men det er, som om han var der, mens du gik igennem det.
Det var han ikke.
Det var dig, der var der.
Hvordan blev det sådan?
At du blev så god, og jeg blev så forskruet?
Det er ikke rigtigt.
Hvordan er man blevet så god med vores opvækst?
Det har heller ikke været let for mig.
Men du har fået en familie.
- Et hjem. - Ja.
Der er en stor forskel på, hvordan vi to voksede op.
Jeg havde jo dig.
Du tror, du ikke kan vise omsorg, men du var der jo for mig.
Når mor ligesom var væk.
Du vaskede mit hår.
Redte mig.
Fik mig i skole.
Jeg følte mig tryg.
Jeg elsker dig.
I lige måde. Jeg elsker også dig.
Sidder det godt?
Herligt at vågne op til noget så smukt.
Du har et dejligt smil. Siger din kæreste det? Det bør han.
Det gør han faktisk. Jeg har hørt det før.
Har du noget bedre end det? Du har ikke champagne?
- Champagne? - Ja.
Må jeg få småkager med?
- Du... - Omar får småkager med hver dag.
- Med chokolade. - Men spis maden først.
Okay.
- Farvel. - Farvel.
- Hvad sker der? - Jeg glemte min mobil.
- Farvel. - Farvel.
Okay.
Tak.
- Perfekt. - Vi kører videre.
Oversættelse: Brian Christensen Scandinavian Text Service