Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Valmiina? -Kyllä.
Hei. -Hei. Miten menee?
Hei. -Hauska tavata.
Frank.
Täällä on kirkasta.
Vau.
Huone on ennallaan.
Minulla on hyvä tunne hänestä.
Huone heijastaa hänen persoonallisuuttaan, josta kerroit.
Ovatko nämä…?
Likaisia vaatteita. Emme ole käyneet kasaa läpi.
Ei. Pesimme tosin kalsarit ja sukat, koska ne olivat ällöttäviä.
Pesin alusvaatteet ja sukat, mutta muuten likapyykit ovat -
niin kuin ne olivat lähes viisi vuotta sitten.
Emme halunneet menettää hänen hajuaan huoneessa,
koska se on selkeästi hänen hajunsa.
Niin.
TAKAISIN TAISTOON
Antaa mennä, Dodgers!
LEPÄÄ RAUHASSA
LENNÄ KORKEALLE
STEVE HARTMAN RAPORTOI ENSIMMÄISEN KERRAN KOULUAMPUMISESTA VUONNA 1997.
SEN JÄLKEEN KOULUAMPUMISTEN MÄÄRÄ ON KASVANUT 17:STÄ 132:EEN PER VUOSI.
Vuosien ajan tein reportaaseja jokaisen kouluammuskeluviikon lopussa.
Joku oli ehkä sankari, tai koko maa yhdistyi.
Ihmiset kaipasivat jonkinlaista positiivista viestiä.
Hän oli kokouksessa, kuuli tulitusta ja juoksi sitä kohti.
Se tekee hänestä sankarin.
Ensimmäinen päivä…
Olin tehnyt reportaaseja niin paljon, että tunsin toistavani itseäni.
Itse asiassa käytin jutuissa samoja ilmaisuja.
Huomasin, että Amerikka toipui jokaisesta kouluammuskelusta -
kerta kerralta nopeammin.
Ajattelin: "Haluan tehdä jotain erilaista. Mitä se voisi olla?"
Media on mielestäni ainakin osittain syyllinen tähän ilmiöön.
Ainakin sitä kannattaa tutkia tarkemmin.
Varsinkin alussa ampumisista uutisoitiin aivan liikaa -
ja ampujista puhuttiin liian paljon.
Meidän pitäisi puhua lapsesta, joka ei ole enää kanssamme.
SEITSEMÄN VUODEN AJAN HARTMAN ON TYÖSTÄNYT REPORTAASIA -
KOULUAMMUSKELUISSA KUOLLEIDEN LAPSIEN TYHJISTÄ MAKUUHUONEISTA.
HÄNELLÄ ON VIELÄ KOLME HUONETTA DOKUMENTOITAVANA.
Kuuletko ja näetkö meidät? -Kas noin.
Hei. -Hei.
Hei, Gloria!
Miten menee?
Tuohon on vaikea vastata. -Niin varmaan.
Kiitos, kun vastasitte.
Haluaisin tulla käymään valokuvaaja Lou Boppin kanssa -
ja antaa Loun ottaa kuvia huoneesta -
sellaisena kuin se oli ja yrittää ikuistaa Hallie kuvien kautta.
Haluaisimme jakaa hänet.
Niin. -Se myös jännittää meitä.
Niin minuakin.
Hän oli perheemme valo, ja -
elämämme pyöri hänen ympärillään.
Tunnen olevani siunattu, koska otit yhteyttä meihin, joten…
Se on kuin -
merkki. Saan kaikenlaisia merkkejä tyttökullaltani, joten…
Se on merkki siitä, että…
Tämän oli tarkoitus tapahtua, joten… -Selvä.
Hyvä on.
Kiitos. -Kiitos.
Nähdään pian. -Kiitos.
Hyvä on. -Näkemiin.
KAIKKI TYHJÄT HUONEET
Kuvaan ihmisiä, toimintaa -
ja lifestyleä.
En ole koskaan tehnyt projektia,
jossa joku ei ole paikalla.
Olemme tunteneet toisemme kauan.
On monia, joiden kanssa en tekisi tätä, mutta luotan Steveen.
Tule, Rose. Lähdetään kohta kouluun ja otetaan kuva.
Jep. -No niin.
Kutsumme sitä aamukuvaksi.
Tule vähän lähemmäs. Vähän vielä.
Vain…
Okei.
…elämän kulun vangitsemiseksi, koska -
milloin vain voi tapahtua jotain.
Hyvä on.
Lähdetään kouluun.
Valmiina? -Heippa.
Heippa. Olet rakas.
Olet rakas.
Nähdään pian. -Tule, Birdie.
Heippa, George. -Hei.
Jotkut pomoistani eivät edes tiedä projektistani,
mutta halusin tehdä tämän yksin.
9-VUOTIAS
KUOLI COVENANT-KOULUN AMMUSKELUSSA 27.3.2023
Hei. -Hei, Steve.
Tässä on Lou. -Hei.
Hei, Lou. Chad. -Hauska tavata.
Voin nostaa tuolin tänne.
Haluaisin, että tästä on hyötyä sinulle tai perheellesi.
Näetkö, että näistä kuvista voisi olla hyötyä?
Se on minulle tärkeää. -Niin.
Se on luultavasti kaikkein tärkeintä minulle.
En tiedä,
mitä hyötyä tästä on perheellemme.
Kyse on ennemmin siitä, miten hänen elämänsä voi hyödyttää muita.
Se on…
Haluamme hänen perintönsä olevan sitä. Joten… Niin.
"Ensimmäinen hampaani. Ensimmäinen futismatsini."
"Ensimmäinen Tennessee-ottelu."
Tekikö hän tuon? -Kyllä vain.
Oliko se kouluprojekti? -Oli.
Se oli kouluprojekti. -Joo.
ENSIMMÄINEN FUTISMATSINI KASTEENI 1-VUOTIAANA
ENSIMMÄINEN HAMPAANI
On kiinnostavaa, miten muisti toimii.
Muistan melkein jokaisen hetken kolmen tunnin ajalta tuona maanantaina,
ja sitten putosin kärryiltä.
Tiedän, että menin hänen huoneeseensa sinä iltana, asetuin maate ja itkin.
NÄPIT IRTI! OMISTAJA: HALLIE
RAKASTIMME SINUA JO ENNEN SYNTYMÄÄSI
Sitä haluaa jotain, mitä ei voi saada.
Halusin haistaa hänen tuoksunsa. Halusin koskettaa häntä ja -
tuntea hänen hikiset hiuksensa.
Hänen sängyssään pääsin lähimmäksi sitä.
Joten…
Hupsista.
No niin.
Joskus vain menen katselemaan -
kaikkia hänen helyjänsä, pehmolelujansa ja simpukankuoria, joita hän keräsi.
Haistelen hänen uniriepuaan, jonka kanssa hän nukkui joka yö.
Ja -
siinä huoneessa itketään paljon.
Niin.
Huone auttaa,
koska usein on hetkiä, jolloin haluaa olla surullinen.
Hyvä, Hallie!
Surun kautta saan häneen yhteyden.
Hän oli todella -
seurallinen. Hän oli myös -
pikkusisko, joka oli vähän ärsyttävä.
Hauska, vähän ärsyttävä. -Ei se haitannut.
Hän oli myös aika kilpailuhenkinen urheilussa.
Sillä tavalla hengailimme hänen kanssaan. Hän oli aina kanssamme.
Katsotaanpa. -Se on pinkki.
Sinulla on vihdoin omasi. Voit viedä sen kaikkialle.
Ettekä te pojat saa käyttää sitä.
Aivan.
Yksi hauskimmista asioista on, että hän kerjäsi…
Tämä on paras. -…tätä.
Hän halusi kissahupparin Amazonista. Jada ei halunnut ostaa sitä.
Yritittekö puhua hänet ympäri? -Se ei onnistunut.
Hän käytti sitä kaikkialla. -Hän käytti sitä paljon.
ISOVELJENI
Mitä haluatte maailman tietävän Halliesta, kun he katsovat kuvia?
SCRUGGSIN POJILLE JA HALLIELLE HYVÄ VOLS!
Haluaisin maailman tietävän, että hän oli… En pysty tähän.
Haluaisin maailman tietävän, että hän oli hieno ihminen ja hyvä pikkusisko.
Seuraava vieraamme on CBS Newsin toimittaja Steve Hartman.
Olen Steve Hartman CBS Newsistä.
Steve Hartman löysi reseptin onneen.
CBS:n toimittajana Steve ei käsittele politiikkaa,
luonnonkatastrofeja tai sotia.
Enää 129 jäljellä.
Näetkö kaksi jalkaani? -Näen.
Ne liikkuvat yhä. -Todellakin.
Juttusi saavat meidät aina… -Kaikki itkevät.
Hei. -Hei!
Hei!
Minut on luokiteltu iloisia, hyvän mielen uutisia kertovaksi tyypiksi.
Olen se tyyppi, joka lähetyksen lopussa -
palauttaa ihmisten uskon ihmiskuntaan.
Aikomuksemme oli näyttää viikon lopuksi jokin ihana juttu Steve Hartmanilta.
Tässä Steven ajatuksia tästä tragediasta.
Se, mitä tein aiemmin,
oli vain koko jutun kaunistelua.
Minun piti löytää hyviä puolia kouluampumisista -
ja joukkoampumisista. Se on ollut työni.
Muistutus viikon lopussa, että elämä on silti elämisen arvoista.
En aio yrittää löytää positiivista näkökulmaa kouluampumiseen.
En enää.
Tässä se on.
9-VUOTIAS
KUOLI ROBB-ALAKOULUN AMMUSKELUSSA 24.5.2022
Hei. -Hei.
Miten voit? -Hyvin.
Tulkaa sisään. -Kiitos.
No niin, oletteko valmiina?
Tässä he olivat menossa isä-tytär-tanssiaisiin.
…menen isä-tytär-tanssiaisiin. -Oletko tosi innoissasi?
Joo. -Etkä malttaisi odottaa.
Niin. -Mahtavaa.
Kuka laittaa hiuksesi? -Christy.
Laittaako hän hiuksesi myös hääpäivänäsi?
Joo! -Niinkö?
Vai niin? Kenen kanssa menet naimisiin?
Etkö tiedä? Onko hän söpö? -Onko se Dada?
Tämä on hänen huoneensa.
Ihanat valot.
Hän rakasti niitä. -Niin.
Ne ovat olleet päällä siitä asti, kun hän jätti ne päälle. Emme sammuttaneet niitä.
Ja sitten pehmolelut.
Näissä kahdessa taitaa olla hänen äänensä. -Niin.
Siinä videossa hän oli koiran kanssa ulkona.
Eräässä videossa… Se on varmaan viimeisimpiä videoita -
hänestä koirien kanssa ennen toukokuun 24:nnettä.
Hän siis halusi eläinlääkäriksi? -Niin.
Hän tunsi niin suurta rakkautta eläimiä kohtaan,
ettei olisi voinut tehdä mitään muuta kuin auttaa niitä.
Hänen unelmansa oli tulla eläinlääkäriksi.
Hänen huoneellaan -
oli tärkeä rooli hänen elämässään.
JACKIEN HUONE
Se oli hänen turvapaikkansa.
Käyn huoneessa joka päivä.
Siksi tuo tuoli on aivan sängyn vieressä.
Huoneessa istuminen lohduttaa minua.
Voimme jutella silloin tällöin.
SANKARI
HYVÄÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄ
Hei. -Hei.
Miten menee?
Mitä puuhailit tänään? -Kävin uimassa.
Ja -
veimme Birdien trimmaajan luo, ja sitten juoksin yli kolme kilometriä.
Juoksit yli kolme kilometriä. -Niin.
Ja sitten… Sitten ajoimme Leannan luo.
Birdie, isä on puhelimessa.
Rakastan teitä kovasti.
Niin mekin sinua. -Kaipaan teitä enemmän kuin tiedätte.
Heippa.
-Heippa.
AJATUKSIA, RUKOUKSIA, TOISTA. LISÄÄ ASEITA, VÄHEMMÄN ASEITA, MITÄ VÄLIÄ.
KEITTIÖN PÖYTÄ, J "MAAILMA ON JO UNOHTANUT"
Tunnit peruttiin ja ammattiapua oli saatavilla Perryssä, Iowassa,
kun kuudesluokkalainen kuoli -
ja seitsemän muuta loukkaantui kouluammuskelussa…
Ennen projektin aloittamista -
oloni oli yhä enemmän turta jokaisen kouluammuskelun jälkeen.
Luulen, että koko Amerikka on käynyt läpi -
saman prosessin.
Nyt, kun kuulen kouluampumisesta,
tiedän, että jossain on huone.
Voin kuvitella itseni huoneeseen,
ja se sattuu paljon enemmän kuin ennen.
Hiuksia harjassa,
hammastahnan korkki,
hiuslenkit ovenkahvassa.
Tämä on epätodellista.
Mikä on epätodellista?
Se, että puhumme tästä.
Se vain…
Se, että tämä on edes totta.
15-VUOTIAS
Hei. Hauska tavata.
Hauska tavata. -Olen Bryan.
KUOLI SAUGUS-LUKION AMMUSKELUSSA 14.11.2019
Hän oli tosi hauska.
Hei, tyttöystävä. Onpa ihana päivä.
Kävelen hänen huoneensa ohi ja näen hänet yhä.
Hän tykkäsi tehdä kuperkeikkoja alas sängyltä.
Kuulen yhä hänen naurunsa.
Karkki vai kepponen?
Hänen huoneensa oli kuin näyttämö,
jonne kaikki menivät katsomaan hänen esityksiään.
Hän jakoi kutsuja, joissa kerrottiin, mihin aikaan meidän piti olla siellä.
Hän järjesti tuolit esitystä varten. -Niin.
Hänellä oli se huone koko peruskoulun ja 15 lukioviikon ajan.
Se oli hänen yksityinen turvapaikkansa, jossa hän oli aidosti oma itsensä.
Oli aurinkoinen torstaiaamu.
Hän aikoi ostaa lipun ensimmäisiin lukion tanssiaisiin.
Mekon hän aikoi hankkia perjantaina.
Valitettavasti hän ei saanut tehdä kumpaakaan niistä.
Tämän asun hän oli ottanut esiin ja… -Aikoiko hän laittaa sen päälle?
Joko tämän tai tämän. -Hänellä oli kaksi esillä.
Ja tämän hameen.
Valitsiko hän usein vaatteet etukäteen? -Jep. Maanantaista perjantaihin.
Niin.
Hän sai meiltä tämän pienen rasian, ja kun avasimme sen, siellä oli kirjeitä.
Hän oli kirjoittanut viestejä itselleen tulevaisuutta varten.
Vau.
"Ensimmäinen päivä lukiossa."
"Rakas tuleva minä. OMG, olen lukiossa.
Olen odottanut tätä päivää ikuisuuden.
Älä hermoile. Saat elinikäisiä -
ystäviä ja myös joitakin vihollisia. Älä keskity negatiivisiin asioihin.
Selviät tästä. Pidä ne ihmiset, jotka tekevät sinut onnelliseksi,
ja heivaa muut. Haha.
Pue päällesi jotain nättiä, tietty.
Olet rakas. Lykkyä tykö. Gracie menneisyydestä."
Käytkö huoneessa usein?
Käyn. Todella usein.
Jatkuvasti, joka päivä.
Niinkö?
Toivotan hänelle joka aamu hyvää huomenta ja joka ilta hyvää yötä.
SAUGUS-LUKIO
Siis… -Yhä.
Yhä. -Yhä edelleen.
Niin.
Hei.
Kun huonetta ei jonain päivänä enää ole,
lähteekö hänkin pois?
Niin kauan kuin huone on olemassa, hänkin on tavallaan olemassa.
Tässä se asu on.
Näyttää tosi söpöltä.
ENSIMMÄINEN PÄIVÄ LUKIOSSA!
Pomoni tietää nyt tästä reportaasista ja on luvannut katsoa sen.
Näytän sen, kun se on valmis, ja katsotaan, miten käy.
Vau.
Nyt pitää tehdä näin.
Eikö niin?
Noin. Kaikki hyvin.
Haluan projektin muistuttavan ihmisiä siitä,
että he olivat lapsiamme.
Että he olivat lapsiasi. He voisivat olla lapsiasi.
Rose, oletko valmis?
Joo.
No niin.
Onpa hidas kamera. Selvä.
Valokuvakirjojen antaminen perheille on tärkeä osa projektia.
Tuntuu kuin tähän mennessä en olisi tehnyt muuta kuin ottanut.
Otimme kuvia. Veimme heidän aikaansa.
Tämä on jotain konkreettista, jonka voimme antaa.
Koko homman tarkoitus on, ettei sanoja juuri tarvita.
Haluan vain ihmisten näkevän kuvat -
ja annan kuvien puhua puolestaan.
Voisimmepa siirtää kaikki amerikkalaiset -
johonkin noista makuuhuoneista vain muutamaksi minuutiksi.
Olisimme erilainen Amerikka.
Steve Hartman aloittaa aamun -
hyvin erilaisella ja syvästi huolestuttavalla aiheella.
COLUMBINEN JÄLKEEN KOULUAMPUMISISSA KUOLLEIDEN OPPILAIDEN MUISTOLLE
KAIKKI TYHJÄT HUONEET
Tekstitys: Mervi Haavisto