Downloaded from YTS.MX
Vím, že spousta z vás si asi říká proč.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Proč by mě měla televizní hvězda
otravovat hraním písniček
v Gowanusu?
Na což bych řekl: „Filmová hvězda.“
A pak bych řekl, že nevím.
Nemám ani tušení.
- Haló? - Nazdar, to je Adam?
- Ano. - Ahoj, Adame, tady Brent.
Děláme spolu ten komediální speciál?
Jo, jak to jde, kámo?
Je to magořina. Asi jsem nikdy nenatáčel bez předchozího setkání.
Prostě se do toho pustíme hned, jak se setkáme.
Jo. To půjde. To je nejlepší.
Není to klasický stand-up speciál.
Je to volný... A je to to, co to je.
Podle mě je něco
zábavnýho na tom, že to natočíme během jednoho dne.
Super. No, jdeme na to. Je to vzrušující.
Takže nevadí, že v tom bude tvůj hlas?
- Ne. - Fajn.
Tady můj kámoš je zaměřenej na cíl.
Máš v oku jiskru baviče. Filmař lomeno...
Je super, kolik lidí s sebou...
mívají normální účinkující.
Já narvu všechny do tohohle auta.
Ale zní to dobře, že jo?
KOMORNÍ VEČER S ADAMEM PALLYM
Hraješ hodně coverů?
Jo. Takže nevím,
jak to půjde z právní perspektivy, ale je mi to fuk.
Je mi to jedno. Fakt.
To ať si řeší někdo jiný. Nějak to určitě půjde.
A jestli ne, tak to
bude fakt jenom pro publikum. Nebo pro mě.
Mám originály. Nevím, jestli je dneska zahraju.
Táta mi skrz dlouhý seznam poznámek říkal,
jaké to bylo, když show viděl naposled, ale bylo to hodně dlouhý.
Takže nevím. Dělám na tom. Uvidíme.
Dámy a pánové, Adam Pally!
Rád zahajuju každou show pár nepříjemnostmi.
První je... že si vezmu kytaru.
Co dělám blbě?
Viděli jste někdy, že by měl Eddie Vedder problém...?
Tak, zpátky k nepříjemnostem.
Chystám se ztělesnit ten vtip z Barbie,
kdy vás chlap otravuje hraním písniček.
A chtěl bych říct, že na týhle show dělám už dlouho
a tohle jsem dělal už před tím vtipem.
Vzal jsem dceru na Barbie,
a když Ryan Gosling vytáhl kytaru, dcera se na mě podívala
a zcela bez ironie řekla: „Jako ty, tatínku.“
Jo.
Já na to: „No, víš, já to podkopávám.“
Vyrostl jsem v New Yorku a moji rodiče byli salónkoví zpěváci...
to o mně moc lidí neví.
Publikum pořádně nevidím, ale hádám,
že je to tu rozdělené na miléniály, a taky jsou tu jejich rodiče.
Takže, salónek je...
je to jako vepředu v hotelu.
Když poprvé vlezete do hotelu, je to hned na začátku.
A moji rodiče v 70. a 80. letech seděli u piana
a můj táta hrál a moje máma ležela na tom pianu
a hráli písničky. A můj táta říkal:
„Víš, co je na světě nejdůležitější, Karen?“
A moje máma na to: „Co, Stevene?“
A on: „Přátelé.“
A ona řekla: „Přátele musíš mít.“
A pak zpívali...
Přátele musíš mít
A to dělali i na pódiu.
Ne jenom doma, každou vteřinu každýho zkurvenýho dne.
Nedávno jsem si uvědomil, jak monotónní mám život.
Říkal jsem si: „Co budu dělat?
Co bych měl dělat?“ Měl jsem pocit, že musím něco dělat.
Tak jsem se rozhodl, že prostě vezmu kytaru,
protože táta mě nikdy nenaučil hrát na piano.
Protože říkal, a cituju: „Tenhle život nechceš.“
Stejně ho mám.
Babička říkala, že mě peklo vyslalo, abych dokončil jejich práci.
Pokaždý, když vyrážím hrát,
vypadá to, že mě vyhodili z domu.
Vypadá to, že mě žena vykopla.
Kurva. Noční můra.
Ach, do prdele! To jsem si zasloužil.
Co?
Kurva.
Nazval jsem to „komorní večer“,
protože jsem se bál, že nikdo nepřijde.
Do prdele, rozbil jsem to?
Tak... můžeme snížit laťku?
Pak nám bude všem líp, když to dobře dopadne.
Vyprodáno!
- Fakt? - Jo.
- To je super. Je to dobrý? - To je. O to se snažíme.
Pěkně.
Takže dneska asi společně přijdeme na to,
proč kdokoli dělá cokoli. Doufám.
A k tomu se dobereme tak, že spolu budeme zpívat.
A začnu vážně pomalu,
protože chci, aby všichni našli tempo společně.
Chci, abyste si všichni uvědomili, že mám nulový očekávání.
Já zapomenu slova, vy taky.
O tom to není.
Je to jenom o tom spolu zpívat.
Ale proč, že jo?
Víte...
Nemyslím, že existuje specifickej důvod, proč je někdo jako:
„Udělám něco, co je trochu jiný
než to, co dělám normálně.“
Může to bejt cokoli. Může se stát cokoli,
co vám jako efekt motýlích křídel ovlivní život různým způsobem.
A pro mě to bylo...
zhruba před devíti měsíci jsem... chytnul COVID.
A vím, že většina z vás si říká:
„No, a co? Já chytám COVID právě teď.“
Což je pravda.
Ze začátku jsem byl v pohodě.
A pak jsem nebyl a musel jsem do nemocnice.
Nemocnice je srandovní místo,
a taky je to místo, kam si jdete pro odpovědi. A...
někdy jsou to odpovědi
na otázky, na který jste se neptali.
Je to trochu jako domeček z karet. Když...
mi pomáhají s jednou věcí,
přijdou na to, že mám něco jinýho. A...
když se to stane
a řeknou vám, že možná...
ten čas, co jste mysleli, že máte na to,
abyste dělali, co jste vždycky chtěli...
není... nekonečnej.
Takže jsem si řekl...
„No, tak to radši začnu hrát.“ Tak...
To je zhruba...
to moje „proč“.
Asi bych... Než budu pokračovat, tak neumírám.
Pardon. Je to tak zkurvený.
Tak děsně moc.
Jestli to někdo natáčel, prosím...
Nevím. Zpanikařil jsem...
Protože nevím proč.
Asi vážně ne. Takže jsem si říkal, že bych měl...
Ani jsem nevěděl, že tu písničku umím.
Předtím jsem ji nikdy nehrál.
Já ne...
Vím, že jsou lidi, který dělají takový komediální show,
a který jsou nemocný,
a to s tím rozhodně nemělo co dělat.
Byla to jenom malá chybička, ze který se podle mě vzpamatujeme.
Je to moje vina. Vy jste nic neudělali.
Rodiče byli vážně salónkoví zpěváci.
To je pravda.
Takhle v prdeli a nervní jsem dneska byl.
Vzal jsem si jeden pár bot navíc a je stejnej jako ten, co mám na sobě.
Na začátku, když jsme se potkali, jsem si všiml,
že hodně stojíš o to bejt na kameře.
A teď, když tu zcela evidentně zápolím s touhle náloží věcí,
vypadá to, že je z tebe režisér.
Je tu tolik hovadin. Samý hovadiny. Je to na hovno.
Tohle, co právě teď dělám, je stejný,
jako když vám někdo zpívá v metru, aniž byste o to stáli.
A všechny jsem vás s sebou stáhnul do pekla.
Jsi aspoň trochu nervózní?
Jasně. Jsem vyděšenej. Nechci to dělat.
- Ahoj! - Jak je?
- Fajn. Jak se máš? - Dobře.
Pardon, jestli jsi tu brzo kvůli mně.
Ach, ne. To je v pohodě.
Takže je tu brzo kvůli mně.
To je frustrující.
Kurva. Tohle chce dělat každej bavič a já to dělám.
Myslíte, že zkurvenej Jake Johnson kvůli svýmu podcastu takhle dře?
Ne.
Ten hajzl dřepí na svým gauči v Pasadeně, je kurevsky zazobanej
a starýmu Pallymu se směje.
Koukej, co jsi udělal s dobrým vzhledem, kterej nám Bůh oběma nadělil.
Ať je vyprodáno nebo ne, pořád se děsně bojíš,
že nikdo nedorazí.
Mám to v hlavě teď a budu to mít v hlavě přímo předtím, než půjdu na pódium.
To: „Vůbec jsem to dělat nemusel.“
Mohl jsem sedět doma a čumět na fotbal,
zírat do mobilu, ignorovat svoje děti.
Vůbec jsem to dělat nemusel.
Ale jsem hrozně zoufalej.
Hrozně žíznivej.
Jsem hrozně přetíženej.
Tak proč?
Něčím si teď v životě procházím.
To určitě hodně z vás, ale u mě je to...
rozchod. Teda, spíš je to asi rozvod, když jste svoji 15 let, ale...
Nic se nestalo. K ničemu nedošlo.
Jen jsme se dali dohromady děsně mladý.
A máme děti, což je fakt těžký. Pro ně.
Říkáte si, že je těžký jim říct,
že nedostanou k narozeninám štěňátko.
Zkuste si jim říct, že odteď budou slavit 16 Chanuk.
Je to... zmatek.
Mám hodně volnýho času, hlavně v noci a každej druhej víkend.
A začal jsem hrát různý písničky.
Takže to budu dneska dělat.
Nerozvádím se. Já...
Promiňte, omlouvám se.
Dokonce jsem to chtěl přerušit v půlce. Chtěl jsem,
ale říkal jsem si, že nám ta písnička fakt jde, takže...
jsem se tomu oddal. Opakuju, ne...
Manželka mě sem odvezla, abych mohl pít.
Ani se jejím směrem nechci dívat.
Akorát jsem jí nedávno říkal,
že bych nezaprodal náš vztah kvůli vtipu.
Ani jsem nikdy neměl COVID.
Rodiče byli vážně salónkoví zpěváci. Nemusíte odcházet. To je pravda.
Vážně. Moji rodiče byli salónkoví zpěváci.
Asi si říkáte, proč mám tři kytary. Řeknu vám to.
Hodně je ničím.
Čau, Koli. Můžeš pro mě něco udělat? Je tam ještě máma?
Můžeš jí říct, aby mi přinesla Zantac?
- To je tvůj syn? - Jo.
Kolik máš dětí?
Moc. Tři.
Tři je dost na to, aby si lidi říkali,
že jsem nábožensky založenej, ale přitom jsem jenom neopatrnej.
To je Zantac? Jo, můžu?
Díky, zlato.
Má někdo vodu? Manželka mi donesla Zantac.
Proč jsou tu všichni ti lidi?
- Jaký? Je jich tu hodně. - Jo, kdo je to?
3Arts najali dokumentární štáb, aby mě natáčel celou noc.
Nic jim neplatíme.
- Ne. - Fajn.
Můžou si dát preclíky.
ADAMOVA MANŽELKA (NE BÝVALÁ)
A je tu taky štáb, co točí pro Bell House.
Dají ty záběry dohromady a udělají z toho koncertní film.
Flirtuješ se mnou?
Jo.
Nakláníš se ke mně a flirtuješ se mnou...
- Miluju tě. - Já tebe taky.
Páni.
Vidím, že hodně z vás se rozhlíží a říká si:
„Tohle je ta show?“
Jo, je.
Kurva, i tenhle popruh?
Sufjan Stevens nikdy neměl problém s...
popruhy.
Maxi, tohle má bejt vepředu?
- Jo. - Fajn.
Asi proto mi to vadilo.
Když jsi velká hudební hvězda na turné,
nemusíš to dělat každou noc, že ne?
Vždycky jsem děsně nervózní, že spadnu z pódia.
I na tohle mají lidi,
který jim nastavují úroveň hlasitosti.
Mimochodem, netuším, co dělám. Jenom to zapínám.
Do prdele. Víš, co se bojím, že jsem zapomněl? Kapodastr.
Ach, ne, v pohodě.
Máš nízký očekávání, ale...
ve skutečnosti je to celkem kouzelný.
To neříkej. Je hodně pravděpodobný, že se podělám.
- Haló? - Ahoj, Adame, tady Brent.
Vím, že v show zpíváš hodně coverů,
ke kterým nemáš práva.
Zatím.
Máš nějaký originální písničky,
který bys mohl zazpívat?
Jenom... nemám...
Je trapný hrát vlastní písničky.
Je mnohem jednodušší hráz cizí písničky.
Jo. Ne, rozhodně.
Ale vím, že za to se musí platit,
což jsem nedomyslel.
Vím, že jsem známý jako bavič.
Takže je to trochu podfuk.
Pokud jste si říkali: „Co kurva dělám tady,
na vystoupení horší verze Elliota Smithe?“
A víte co, já to chápu.
A nedělám... stand-up komedii. Nikdy jsem ji nedělal.
Ale myslím si, že ti, co ji dělají,
jsou filozofy naší generace.
Hlavně ti z Austinu, co mají podcast.
Mám pocit, že...
Překračují meze, abychom my nemuseli.
A to oceňuju a miluju to. Jen jsem to nikdy dělat nemusel.
Nikdy jsem nemusel přemejšlet, číst zprávy a říkat si:
„Co teď? Co je na tom vtipnýho?“
Nikdy jsem nemusel přemejšlet nad premisou nebo pointou,
protože... jsem se narodil aspoň trošku atraktivní.
Prostě jsem to nikdy dělat nemusel.
Ale pokud mě nějakej vtip napadne,
budete první, kdo ho uslyší.
Nevím, jestli mě nějakej napadne, ale pokud jo, uslyšíte ho
mezi písničkama.
Ale nic vám neslibuju ani nezaručuju, jenom to prostě říkám.
- Haló? - Ahoj, Adame.
Chci mluvit o právech a povoleních na tu hudbu.
Vypadá to dobře,
ale ta od Bruce Springsteena...
Bohužel
nemyslím, že na ni získáme práva.
Je hodně populární.
Můžeme z ní zahrát kousek?
Bohužel asi nemůžeš zahrát ani kousíček.
Vážně? Ale v tom je ten vtip.
Poslechneš si tu písničku,
řekneš jeden vtip.
Je to jako příprava na ten vtip.
No, zkusím to.
Zavoláme...
Tenhle speciál byl vytvořenej tak,
že to bude v pohodě, dokud budeme mít tu písničku od Oasis.
Jo. Ne. Jo.
Jo, asi jo.
A pokud jde o Oasis...
Hele, je rok 2024.
Nedokážu si představit,
že něco plánujou.
Už nejsou skupina. Nesnáší se.
- To máš pravdu. - Nejsou skupina už 20 let.
Takže podle mě ty práva na Oasis
budou zcela v pohodě.
Jo, zkusíme získat práva na všechny licencovaný písně.
Pokud je nezískáme,
určitě na něco přijdeme.
Ale o tu písničku od Oasis se budeme fakt snažit.
Pokud to nevyjde,
tak by to bylo k ničemu.
Budeme to dál zkoušet.
Tenhle speciál je stejně pro publikum
jako pro tebe. Takže... to nevzdáme.
Jo, to se mi líbí. Říkal jsi, že je to
stejně pro publikum...
Je to stejně pro publikum
jako pro mě.
To se mi líbí.
PO NEPOVOLENÉ PÍSNI BRUCE SPRINGSTEENA
Tak...
Letos v létě...
Letos v létě jely moje děti na tábor.
A se ženou...
jsme děsně vyčerpaní...
z šukání v jejich postelích.
Natáčí mě dokumentární štáb.
Stejně jako Kobeho, teda, Kobeho zamlada.
Připravuju se na svůj dokument o největším talentu světa.
Haló?
Čau, Risi.
Mám se fajn. Co ty?
VOLÁ ADAMOVA SESTRA
Jo, to jsem já.
No, mám mobil na rameni. Už jsem na místě a chystám to tady.
Ne, Riso, nemám zvukaře.
Víš co? Super nápad. Pokud se show ujme,
vezmu s sebou jednoho na turné.
Chci, aby byl ten speciál částečně takhle,
což je trapný, že ti to vůbec říkám
takhle na kameru.
Ale chtěl jsem, aby tohle bylo součástí a aby to bylo...
Nejvyšší kvality?
- Jo. Což nebude. - Jasně.
Bude to takový, jaký to bude.
Jejda.
To byla trubka, ne? To není dobrý znamení.
To se mi ještě nikdy nestalo.
Spousta z toho filmu bude moje zkurvená dvojitá brada.
Jo, do prdele, natáčej seshora, vole.
Můžeme mít vyššího kameramana? Kurva. Do prdele.
Ahoj. Hele, jenom jednu malou poznámku,
viděl jsem hrubej sestřih a vypadá to skvěle.
Nemůžeme mít víc záběrů
publika, jak se směje?
Protože... je to komediální speciál.
Tak jsem viděl naše záběry.
Bohužel nemáme ze speciálu žádný záběry, kde by se
publikum smálo.
Ale smáli se, že jo?
Jo, určitě se chichotali.
Chichotali?
No, možná tam můžeme dát záběry chichotání a přidat zvuk, aby to vypadalo...
Nemáte žádný záběry, kde se někdo směje?
Na show se nikdo nesmál?
Máme záběry lidí, jak poposedávají.
Jak poposedávají?
No, možná můžeme...
Můžete to dodělat s pomocí AI?
Sranda, co? Bavíme se. Že jo?
Všichni kluci se dívají na svoje holky, jako: „Na co jsi mě to kurva dotáhla?“
Bavíme se, kluci. Je to v pohodě.
Jsem jako John Mayer komedie.
A to proto, že 75 % mýho publika jsou ženy
a zbylejch 25 % jsou muži, co sem dotáhly, a ti nejsou odvázaní.
Jen bych vás chtěl na něco upozornit. Tahle show bude mít přídavek.
Nechci... protože to je vždycky divný. Jako: „Vrátí se ještě na pódium?
Mám jít k autu? Abych se vyhnul provozu?“
A takový hovadiny.
Takže to prostě řekneme narovinu, že přídavek bude.
Možná budu předstírat, že ne, nevím, kolik času máme.
Nevím, jestli můžu a...
snad se toho chytnete a budete jako:
„Ne, ještě, ještě!“
Protože ten přídavek stejně bude.
Tak, jak jsem říkal, teď jsme v hudební části večera
a vtipů tu máme trochu míň, prakticky úplně zmizely.
Což je působivý, protože jich moc nebylo ani předtím.
Další písnička je jedna z mých nejoblíbenějších,
a taky je to oblíbená písnička mýho syna Colea.
Cole nedávno získal roli ve školní hře,
což je děsivý.
Pro mě.
Jako když můj táta říkal: „Tenhle život nechceš,“
jsem já říkal: „Jsi si jistý? Zažiješ hodně odmítnutí.“
A on na to: „Mě neodmítnou.“ A já: „Ach, jo, jo.“
Neodmítli ho.
Okamžitě získal jednu z hlavních rolí.
Ale jeho učitel dramaťáku...
mu řekl:
„Jsi hvězda druhého dějství,
ale v prvním zrovna moc nevystupuješ,
tak co kdybys pomohl ve sboru?“
A syn mi to zopakoval a řekl:
„Já sbor dělat nechci.“
A já na to: „Chápu to.
Chceš prostě být hvězda,
ale říká se, že není malých rolí.“
A než jsem to mohl doříct, můj syn řekl:
„Tak čím se živíš ty?“
Teď můžu říct, že otravuju lidi hraním coverů.
Kámo, neboj... Chci ti říct jedno,
neměj strach...
Těma ostatníma písničkama se netrap.
Jen ta písnička od Oasis
je vrcholem show.
Dokud nepřijdem o ni,
jsme v suchu.
Jo...
- Chápu. - Ale zase...
K tý je jednoduchý sehnat práva,
takže... pokud to půjde...
sestříháme to dohromady.
A dáme si pauzu od vtipů
a zahrajeme dobrou písničku,
jo?
Jo, fajn.
PO NEPOVOLENÉ PÍSNI TEARS FOR FEARS
První člověk tady na mě ukazuje, že rockujeme.
Jo, je to týpek v kašmírovým kardiganu.
Vidím tě, jsem ty.
Je tu spousta speciálních hostů.
Dave Hill, hraje se mnou často a je hrozně vtipnej,
taky je to báječnej kytarista, jeden z nejlepších.
A je jeden z prvních, s kým jsem tohle řešil.
Davey Hill! Jak se máš, kámo? Děsně rád tě vidím.
- I já tebe! - Vypadáš skvěle.
Vypadáš hezky čerstvě, plnej energie Tenacious D.
Jo.
Vypadáš, že se topíš v penězích.
A copak to tu máme. Takovou vidím poprvý.
Teď jenom dávám pryč pedály.
Asi si říkáte, jaký pedály budu používat.
Jsem rád, že se ptáte.
Tohle je dokument?
- Jo. - Páni.
Bratranec mi bude dělat DJ...
BRATRANEC ALIAS DJ MOŘSKÉ PLODY
...když budou lidi vycházet na pódium.
Jo, je příšernej.
Je nejhorší.
Jak dlouho natáčí ten dokument?
- Jen dnes večer. - Jenom?
- Dokument z jedný noci? - Jenom noc.
Hezký.
Jen jednu noc.
Můžu poprosit o vyšší stojan na mikrofon?
Říkám si o něj prvně v životě,
takže nevím, kdo tu hrál včera, ale...
Hej, Crummy!
David Krumholtz.
Podle mě je to jeden z nejvtipnějších a nejlepších herců
a má strašně krásnej hlas.
Hele, ten chlapík převzal iniciativu. To je někdy nutný.
Já na světový turné nejedu.
Mohl bych...
PROFESIONÁLNÍ HEREC, NE ZPĚVÁK
Mohl bych vyprodat hodně míst po celým Lucembursku,
nebo kde kurva byl.
Ale rozhodl jsem se, že ne. Místo toho hraju ve dvou revivalech Grateful Dead
v putykách v New Jersey.
A to je ten vtip ve všech písničkách. Jsem skromnej,
ale pak je ta hudba vlastně celkem dobrá
a je to tak větší zábava, víš?
Zkoušel jsem se zamyslet nad tím, proč tohle dělá.
Víte, je pro to zapálenej.
A pořádnej zápal neuhasíte.
V závěru přináší světu radost
a zužitkovává svoje schopnosti...
pro peníze. A to je podle mě obdivuhodný.
Ještě nevím, co s tím udělám,
ale snažím se to nějak zakončit.
Líbí se mi, že to děláš, je to super.
- Je to něco. - To mi povídej.
Myslíš, že se mění, nebo se učí?
Nebo nějakým způsobem roste?
On, nejen jeho bankovní účet?
Ne.
Nemyslím. Vypadá, že je furt stejný.
Vím, že se baví, což je dobře,
ale on se vždycky baví.
Nezměnil se ani trošičku
a tohle turné ho zaručeně nezmění.
Je to, jako bychom hráli na nějaký svatbě.
V pozadí, když lidi pijou.
- Já to miluju. - Mám bonga, mám...?
Jo, přines je.
Mám je v autě.
- Jo. Běž pro ně. - Kámo.
- Ano, prosím. - Všechno je lepší.
Všechno je lepší. Víc je lepší.
David je jako cibule.
Nikdy nevíte, kterou slupku Krumholtz sloupne.
Jsem rád, že to byla slupka s bongy.
Jo, doufejme, že je poslední.
Ještě jednou díky, kámo. Těším se na to.
Děláš si srandu? Tohle miluju.
Židovský král.
Takže, první písnička, kterou zahrajeme...
Nedávno jsem tuhle show dělal v Londýně
a moc dobře to nešlo, kvůli jazykový bariéře.
A...
Uprostřed show mě napadlo, že musím zahrát písničku
od někoho z Anglie nebo tak. Nevím, kde je Londýn.
A zažil jsem Mandelův efekt. Tu písničku jsem znal.
Zahrál jsem ji a šlo to fakt dobře.
A od tý doby ji hraju.
Jestli ji znáte, tak prosím zpívejte taky.
Myslím, že vás bude bavit.
Ahoj, Adame.
No, jak bych ti to řekl?
Mluvili jsme s Gallagherovými,
- s týmem Oasis. - Super.
- Jo, no... - Daří se jim skvěle.
Jo, jo. Ovšem bohužel pro nás,
protože když spolu zase mluví,
vypadá to, že z právního hlediska nemůžeme hrát
tu písničku od Oasis.
Co?
- Jo. - Jak k tomu došlo?
Hrál jsi ji naživo a neměl na ni práva.
Což můžeš.
Můžeš hrát písničku.
To nechápu.
Takže, práva fungují tak,
že máš vydavatelství
- a pak... - Vím, jak fungují práva!
Nejsem idiot!
Celej speciál byl založenej na tom, že získáme práva na covery.
O tom to celý je!
Jenom o tom!
- Měl jsi říct... - Teď to bude jenom baculatej
šarmantní chlapík, co nemá žádnej materiál.
Co řeknou ostatní stand-up komici?
Je se mnou konec. Starouš Pally skončil.
Císař nemá žádný šaty.
Nejsem vtipnej.
Nemám žádnej materiál.
Neumím lidi bavit.
O všem lžu.
Bla, bla, bla.
Můžem tam dát Davida.
Ten má fakt vtipný vtipy.
Ne, nemá.
Je vtipnej. Je trochu...
- Odlehčí to... - Neodlehčí.
- Ne. - Lidi ho milujou.
- Je v pohodě. - Lidi Davida milujou. To půjde.
Tohle je noční můra.
Tohle bude příšerný.
Myslel jsem...
že vyhraju Emmy.
Jako Bob Burnham.
Je to jenom „Supernova“.
Jenom Oasis.
Zkurvený bratři Gallagherovi.
Zatleskejte Davidu Krumholtzovi!
Díky. Můj židovský králi.
Takže teď se přesuneme k hudební části večera.
Tuhle další písničku budu hrát ze dvou důvodů.
Chcete vědět...?
Asi ne. Je to jedno, co?
Fakt je to jedno, že jo? Je to fraška.
Dělám, co jsem řekl, že neudělám.
Jenom hraju hudbu a uspokojuje mě to.
Jasný? O to tu jde. Je to hrozně upocený. Zoufalý.
To je prostě jedna z těch věcí, když vidíte, jak to dělají vaši rodiče.
Měli jste někdy kámoše, kterýho milujete,
ale když je mezi dalšíma lidma, je trochu přehnanej?
Dva takový kámoše jsem měl za rodiče.
Tak skončíte tady nahoře a prosíte cizí lidi, ať vás milujou.
Zaplňuju tím díru. Hlubokou, smutnou díru.
- Mám tady merch. - Jo.
Kde bude nejlepší ho rozložit?
Máš nějakýho prodavače?
Nemám. Chtěl jsem vytisknout ceduli:
„Nebuďte kreténi.“
Možná to bude fungovat.
„Není to Halloween.“
Jo.
Mám pocit, že tvoje publikum je pravděpodobně dost...
- Uctivý? - Jo.
To doufám.
Teda, většina z publika je moje rodina, z čehož mám obavy.
Dneska se mnou bude vystupovat táta. Může hrát na tvoje piano?
- Jo. - Fajn. Ne, jen jednu písničku.
A pak mu bude trvat děsně dlouho se dostat zpátky na sedadlo.
- To bude sladký. - A bude předstírat, že má problém,
ale ve skutečnosti jen chce, ať se na něj všichni dívají.
Chtěl jsem show uzavřít tím...
Ne úplně, protože bude přídavek, ale...
Vím, že jsem vám dneska trochu lhal.
A za to se chci omluvit.
Myslím, že někdy, hlavně, když děláte něco jako tohle,
prostě, není pro to žádnej důvod.
Hledáte hloubku a důvod. Proč?
A myslím, že jsem dneska přišel na to,
hlavně, když hraju s kompletní kapelou
a skvěle se bavím, že...
to dělám pro sebe.
Pardon, ne pro vás.
Ale mám pocit, že vám musím něco dokázat,
a konkrétně to, že moji rodiče fakt byli...
salónkoví zpěváci.
A abych vám to...
fakt dokázal...
pozvu na jeviště tátu, aby zahrál písničku.
Takže, dámy a pánové...
Dr. Steven Pally.
Musím si to nastavit, počkej.
Buď jako ostatní hosti. Dej si na čas.
Mám ti donést tvoji baterčičku, kterou si vždycky svítíš na menu?
Táta dorazí zhruba kolem 17:30, na další zkoušku.
Vůbec to s ním není jednoduchý.
OTEC/ SALÓNKOVÝ ZPĚVÁK/ DOKTOR
Umíš vibrato?
Vím, že není typ na improvizaci, ale já jo.
A není to jeho show. Je to moje show.
Taky ho musíš vidět. Je super.
Je báječnej.
Máme spoustu času. Jsme v pohodě.
Jen to musíme připravit tak, aby si to táta užil.
- Tati. - Natáčíte?
Natáčí celou noc.
Co? Co jsi říkal?
- Že natáčí celou noc. - Dobře. Super.
Fajn.
Ach, božínku.
- Připravenej, tati? - Počkej, jenom chci...
Chci tuhle písničku někomu věnovat.
- Můžu? - Není to tvoje show, ale jasně.
Chci tuhle písničku věnovat svým třem krásným dětem.
- Ty jsi jedno z nich. - To vím.
Ty ostatní neznám.
Těším se, až je poznám.
Ty další dvě jsou tady taky.
A jsou to skvělé děti.
Tati, tohle jsme řešili.
A věděl jsem, že mě neposlechneš, když jsem ti to říkal,
protože jsi řekl: „Myslím, že tu část bych zpívat měl.“
Řekl jsi mi doslova: „Myslím, že tu část bych zpívat měl.“
A já řekl: „Ne, neměl.“
A ty: „Ano, měl.“ A já: „Je to moje show.“
A při první zkoušce jsi tu část zpíval.
Pak došlo k násilí... to bylo zlý.
Je hlasitost v pořádku?
- Podle mě zníš skvěle. - Dobře. Ale...
- Ale... - To je subjektivní. Co vy...
Lidi, trochu povzbuzení pro mýho tátu.
- Co hlasitost? - Jo, super.
- Báječný. - Tvoje dcery a snacha
říkají, že je to báječný. Co víc potřebuješ?
Je tak těžký s ním pracovat.
Naprosto neskutečně těžký.
Těžší než s kýmkoli jiným, s kým jsem kdy vystupoval.
Má hrozně náročný požadavky.
Podle něj jsem mimo rytmus. Jako ve Whiplash.
Je to na prd.
Moji rodiče...
Můj táta...
Moji rodiče spolu zpívali profesionálně,
ale zpívali i jen tak doma,
a protože máma umřela,
mám pocit, že to může být...
příležitost, aby si s ní táta zase zazpíval,
i když už tady není.
A písničku zakončíme.
Krása.
Bylo to super, tati. Hrozně moc super. Jsi skvělej. Mám tě moc rád.
Ta show je dost založená na tom, jestli říkám pravdu nebo ne a...
to...
To, že moji rodiče...
jsou tím, čím jsou, je toho velkou součástí.
Takže i když to působí jako nadlidskej úkol,
jak líp to lidem dokázat,
než tak, že jim to ukážu...
Jak tu písničku zakončíme, Adame?
Díky moc, lidi. Byl to báječnej večer.
Byla to velká zábava. Moc díky. Můj táta, Dr. Steven Pally.
Vidíte, vážně je to...
Každopádně, díky.
Co?
Já vám nevím. Nevím. Máme čas? Nevím.
Je hodně drahý přešvihnout vymezenej čas? Na to seru, jdeme na to.
Než pozvu skupinu zpátky na pár posledních písniček...
Obvykle, když sleduju svoje hrdiny na rockovejch koncertech,
vyjdou ven a zahrajou jednu pomalou písničku,
a až pak pozvou skupinu zpátky a ještě naposled lidi rozcupujou rockem.
Takže to udělám taky.
Tohle je moje vlastní písnička.
To nechce nikdo slyšet. Což chápu.
Je to, jako kdyby moje kytara vytáhla malinkou kytaru
a otravovala vás hraním písniček. Chápu to.
Ale víte, už jsme...
Podívejte se, co se dneska stalo, víte?
Myslím, že ty moje písničky ze setlistu škrtnu.
- Přijde mi... - Je to tvoje show.
- Jo. - Přišli se na tebe podívat.
Já vím, ale přijde mi to...
Jestli je tvoje, zahraj ji.
Ne, podle mě je to moc. Ještě mi tak dobře nejde.
Zkusím ji na zvukový zkoušce, ale nemám z toho dobrej pocit.
Kdybych mohl mít cokoli, co chci
Kdybych mohl mít vážně cokoli
Chtěl bych, abys mi řekla, Co chceš k večeři
A to je všechno
Menu je mi ukradený
Dám si jakoukoli kuchyni
Slanou, pikantní, sladkou Je mi to jedno
Jen chci, abys byla šťastná
Víš, mám rád jídlo jako každej
Věř mi, nebudu pořád stydlivej
Ale zlato, prosím tě na kolenou
Neříkej, že si dáš cokoli, co chci já, Když se tě ptám, co chceš ty
Neříkej, že si dáš, cokoli, co chci já Když se tě ptám, co chceš ty
A všichni!
Neříkej, že si dáš cokoli, co chci já
Když se tě ptám, co chceš ty
Neříkej, že si dáš cokoli, co chci já, Když se tě ptám, co chceš ty
Díky.
Myslím, že podstatou show
je to, nakolik a kdy mluvím pravdu, a proč na tom záleží?
Co na tom záleží? A nejen to.
Proč jsem posedlej tím, že na tom nezáleží?
Neměl by člověk prostě říkat pravdu?
Ale podle mě je to jenom skrytej blbej fór života.
Je to super. Děsně mě to baví.
Tady jsou moje poslední slova.
V těchto dobách dříve nevídaných svárů a trápení
se musíme stmelit a smát se,
zpívat, hrát hudbu, a pokud to povede k tomu, že si zasouložíme,
tak to nakonec bude k něčemu dobré.
Ale pokud se tak nestane, zbývá nám jen život plný trápení
a měli bychom to dotáhnout až do konce.
Mám pár poznámek.
Ne, nedávej mi je.
Musíš to brát vážně,
ty kreténe.
Já vím. Nedávej mi ty poznámky.
Tohle bylo nejlepší z nejlepších.
Super. To je tak hezký, Dave. Díky, kámo.
Zjistíte, že žiju tak, že stěží existuju.
Jsem stěží naživu. Jsem stěží člověk.
Mám hrozný nutkání vytvořit pro sebe
něco, co je skutečný.
V posledních letech jsme měli pandemie a stávky
a já byl hodně sám.
Zažil jsem si menší strach z vystupování, nebo možná míň strachu z vystupování.
To je asi nejjednodušší. Možná to byla apatie k vystupování,
kdy mi to prostě... bylo jedno.
A kvůli tomu pak člověk neodvádí dobrou práci.
A pak se bojí, že neodvádí dobrou práci.
A pak... Takže jsem si to potřeboval přestat omílat v hlavě.
A říkal jsem si, že jestli budu ještě někdy vystupovat,
měl bych se do toho pustit sám.
Hrozně moc děkuju, byla to zábava.
Bylo to super, díky moc.
- Bylo to super! - Kámo, to bylo...
Kdy přestanete natáčet?
Až řekneš.
Fajn. Můžeme přestat? Jsem kurevsky vyčerpanej.
- Bylo to skvělý. - Skvělý.
- Bavili jsme se. - Byl jsem...
- Moc. - Líbilo se ti to?
- Moc. - To jsem rád.
- Sranda. - To jsem rád. Tati, byl jsi super.
- Ty ses asi bavil nejvíc. - Jo...
A... bylo to vidět.
Kdy ses naučil hrát tak skvěle na kytaru?
Co tím myslíš? Dík, Amy. Co tím myslíš?
- Vždycky jsem uměl hrát. - Takhle?
Natáčíme tady záběry do dokumentu, takže chci říct...
Jo, Kate, prosím, nekaž mi...
- Jo, no. - Protože tohle je fakt smutná chvíle.
Před většinou publika
si tady po sobě uklízím.
Je to ponižující.
- Ahoj. - Moje žena.
- Jak je? Taky... - Ne, nejsme rozvedení.
- Přesně tak. - Ne teď, ne dneska.
Díky.
Chci si dát drink. Přijde mi, že jsem o jeden přišel.
Vypadá to, že už zavřeli.
- Kámo, jsi nejlepší. - Neřídíš domů?
Co?
Říkal jsi, že nás odvezeš.
Ne, odvezla jsi mě, abych mohl pít.
Při show. Díky.
Mrzí mě, že jsem všem řekl, že se rozvádíme.
Nedávno jsi mi říkal, že to byl rok, co jsme se o tomhle prvně bavili.
Tohle dokazuje, co můžeš dokázat, když jsi součástí Iluminátů
a hollywoodský židovský elity.
- Je to skvělý. - Jo.
- Přidal jsem se na poslední chvíli. - Jo. Unesli jsme tě.
Potřebovali jsme kytaristu.
To je ta věc.
Mám pocit, že moje hraní na kytaru mě zachrání...
- V nadcházející rasový válce? - Jo.
Jo, budeš v pohodě.
V manšestrovým obleku je to dost záhul.
Na další turné potřebuju obleky z lehčí látky.
Plátěný, všechny plátěný. Bude to plátěný turné.
Když jsme se brali, myslela sis, že budeš dělat tohle?
- Upřímně? - Jo.
Fajn.
Nemyslela sis, že nám to vydrží.
Počkej.
Danny, kámo, posral jsem to. Proč myslíš, že to nedokážu?
Do prdele!
Je to tohle.
Díky, Bell House.
Takže? Proč dělat cokoli?
- Haló? - Ahoj, Adame.
Tady Brent Hodge z komediálního speciálu.
Čau, jak je?
Takže jsem u stříhání.
Myslím, že to vypadá dobře.
Jen máme pár menších problémů.
Mluvil jsem se svým právníkem
a taky s tvým právníkem a...
není to vyloženě o písničkách a právech.
Jde o to, že nemůžeme ověřit žádný fakta,
který v tom speciálu říkáš.
Nemáme žádnej záznam
o tom, že tvoji rodiče
někdy někde hráli hudbu.
Jako to, že byli salónkoví zpěváci.
Jasně.
Říkáš: „Dr. Steven Pally...“
takže je to doktor?
- Navíc říkáš... - Je obojí.
Je doktor.
Ale býval... salónkový zpěvák. Asi je to matoucí.
Ale býval salónkový zpěvák a teď je to doktor.
Jasně.
Přísahám.
Taky ohledně tvojí manželky.
Máš tam ten vtip o rozvodu.
Je to vůbec tvoje žena?
Omlouvám se, nechci být agresivní. Jen...
Tohle teď dělám většinu svýho života.
Vážně s tím nemůžu nic dělat,
pokud o sobě lžeš.
Pokud mi teď odpřisáhneš,
že je to všechno pravda,
tak jsme v pohodě.
Adame?
Neříkej, že si dáš cokoli, co chci já, Když se tě ptám, co chceš ty
Protože já sním kurva cokoli.
Ahoj, Brente.
Tady Adam. Jenom jsem...
Chtěl jsem se omluvit
za to, že jsem to přehnal.
Ten speciál nestojí na jedný písničce.
A ty jsi super chlap
a tohle děláš
z dobroty svýho srdce.
A jsem si jistej, že ten film
bude super,
i když jsi...
i když jsi nezvládl
splnit všechno, co jsi slíbil.
Ale myslím, že stejně jako
ten speciál
to bude takový, jaký to bude.
Překlad titulků: Barbora Lutovska