Downloaded from YTS.MX
Žinau, daugelis turbūt galvojate: „Kodėl?“
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kodėl televizijos žvaigždė...
ruošiasi dainuoti dainas
man Govanuse?
Ir į tai aš pasakyčiau, kad aš kino žvaigždė.
O tada pasakyčiau, kad nežinau.
Neįsivaizduoju.
-Klausau? -Sveiki, čia Adamas?
-Taip. -Laba, čia Brentas.
Filmuosim komedijos pasirodymą?
Taip, kaip sekasi, bičiuli?
Beprotybė. Niekada nesu filmavęs, nesusitikęs su žmogumi iš anksto.
Kibsim į darbus, vos tik susitiksim.
Taip. Ne, viskas pasiseks. Taip būna geriausia energija.
Tai ne paprastas stand-up pasirodymas.
Jis laisvas. Bus, kaip bus.
Man net atrodo smagu,
kad viskas nufilmuota per vieną dieną.
Šaunu. Na, pradedam. Įdomu.
Sutinki, kad panaudotume tavo balsą?
-Taip. -Gerai.
Mano bičiulis turi tikslą.
Matau tą atlikėjo žybsnį tavo akyse. Filmų kūrėjas ir...
Daug žmonių, kurie paprastai...
vaidina, tai puiku. Tai jų...
Aš tai darau iš automobilio.
Skamba gerai, tiesa?
INTYMUS VAKARAS SU ADAMU PALIU
Turi daug perdirbinių?
Daug, taip. Nežinau,
kaip tai veiks teisiškai, bet man nelabai rūpi.
Man nerūpi.
Kažkam kitam teks išsiaiškinti. Turi būti išeitis.
Jei nėra išeities,
tai bus tik publikai. Arba man.
Turiu originalių dainų. Nežinau, ar šį vakarą grosiu jas.
Tėtis, skaitydamas savo ilgą pastabų sąrašą, pasakojo
apie paskutinį pasirodymą, bet jis buvo ilgas.
Tad nežinau. Dirbau su tuo. Pamatysim.
Ponios ir ponai, Adamas Palis!
Kiekvieną pasirodymą mėgstu pradėt nuo nuviliančių dalykų.
Pirmas nuviliantis dalykas... tuoj užsidėsiu gitarą.
Ką darau ne taip?
Ar matėt vargstantį Edį Vederį...
Grįžtam prie nuviliančių dalykų.
Tuoj fiziškai įkūnysiu tą „Barbėje“ esantį juokelį,
kur vyrai groja gitara moterims.
Noriu pasakyti, kad prie šito šou dirbu jau seniai,
dariau tai dar prieš tą juokelį.
Nuvedžiau dukrą pažiūrėti „Barbės“,
o kai Rajanas Goslingas išsitraukė gitarą, mano dukra pažiūrėjo į mane,
visiškai be ironijos, ir plačiomis akimis tarė: „Kaip tu, tėti.“
Taip.
Pasakiau: „Na, žinai, aš tai darau su ironija.“
Užaugau Niujorke, o mano tėvai buvo barų dainininkai...
to daugelis apie mane nežino.
Šiandien nematau publikos, bet spėju, kad mano žiūrovai
pasiskirstę, dalis yra tūkstantmečio kartos, o jų tėvai irgi čia.
Kai sakau, kad barų...
kalbu apie viešbučio pradžią.
Kai įeini į viešbutį, ten būna kambariukas.
O mano tėvai septintajame ir aštuntajame dešimtmetyje sėsdavo prie fortepijono.
Tėtis grodavo, mama atsiguldavo ant fortepijono,
ir jie atlikdavo dainą. Tada tėtis sakydavo:
„Žinai, kas gyvenime svarbiausia, Karena?“
O mama: „Kas, Stivenai?“
Atsakydavo: „Draugai.“
Pridurdavo: „Reikia draugų.“
Tada užtraukdavo:
„Reikia turėti draugų.“
Jie tai darydavo ir scenoje.
Ne tik namie kiekvieną prakeiktą dieną.
Neseniai pastebėjau, kad įklimpau į rutiną.
Galvojau: „Ką man dabar daryti?
Ką turėčiau daryti?“ Jaučiau, kad reikia kažką pakeisti.
Todėl nusprendžiau paimti gitarą,
nes tėtis niekada neišmokė groti pianinu.
Nes, kaip jis sakė: „Tu nenori tokio gyvenimo.“
Bet vis tiek jis toks.
Močiutė sako, kad buvau atsiųstas iš pragaro užbaigti darbo.
Prieš kiekvieną pasirodymą
atrodo, kad mane išmetė iš namų.
Atrodo, kad mano žmona išmetė mane iš namų.
Velnias. Košmaras.
Šūdas! Nusipelniau to.
Ką?
Šūdas.
Pavadinau intymiu vakaru,
nes bijojau, kad niekas neateis į pasirodymą, todėl...
Velnias, ar sugadinau?
Ar gali kartelė būti labai žemai?
Jausimės geriau, kai puikiai pasirodysim.
Išparduota!
-Tikrai? -Taip.
-Šaunu. Tai gerai? -Labai gerai. Toks ir buvo tikslas.
Šaunu.
Taigi šį vakarą mes kartu išsiaiškinsim,
manau, kodėl apskritai kas nors ką nors daro. Tikiuosi.
Ir tai išsiaiškinsim kartu dainuodami dainas.
Pradėsiu labai lėtai,
nes noriu, kad visi pagautų tempą.
Noriu, kad suprastumėte, jog neturiu jokių lūkesčių.
Aš pamiršiu žodžius, jūs pamiršit žodžius.
Tai nesvarbu.
Svarbu, kad čia dainuosime kartu.
Bet kodėl, tiesa? Kodėl?
Žinote...
Nemanau, kad yra konkreti priežastis, kodėl žmogus sako:
„Padarysiu kažką truputį kitaip,
nei darau įprastai.“
Tai gali būti bet kas. Gali nutikti bet kas, kas žinot,
drugelio efektu pakeičia tavo gyvenimą įvairiais būdais.
O aš...
prieš maždaug devynis mėnesius... susirgau COVID.
Ir žinau, kad daugelis iš jūsų turbūt galvojat:
„Tai ką? Aš dabar užsikrėčiau COVID?“
Taip.
Iš pradžių nebuvo blogai.
Tada pasidarė blogai, turėjau vykti į ligoninę.
Ligoninė yra keista vieta,
tai vieta, į kurią eini ieškoti atsakymų. Ir...
kartais tie atsakymai būna
į klausimus, kurių iš tiesų net nenorėjai užduoti.
Tai šiek tiek kaip kortų namelis. Ir, žinot...
jie padeda su vienu dalyku,
tada randą kažką kito. Ir...
kai taip tau nutinka,
tau pasako, kad galbūt...
tas laikas, kurį manei turįs
tam, ką visada norėjai padaryti...
nėra begalinis... tau.
Todėl aš pagalvojau...
„Na, tada geriau jau pradėsiu groti dainas.“ Tad...
manau, trumpai tariant..
tai yra mano „kodėl“.
Prieš tęsiant, aš nemirštu.
Atsiprašau. Baisu.
Tai absurdiška.
Jei kas nors filmavote, prašau...
Nežinau. Supanikavau. Aš...
Nes pats nežinau kodėl.
Manau, kad nežinau kodėl. Ir pagalvojau, kad turėtų...
Net nežinojau, kad moku ją.
Niekada nesu jos grojęs.
Aš ne...
Žinau, kad kai kurie žmonės rengia tokius komedijų šou
kažkuo sirgdami.
Tai nėra mano nuomonė apie juos.
Tai tiesiog klaida, maža klaidelė, kurią, manau, galime pamiršti.
Žinoma, kaltas aš. Jūs nieko nepadarėte.
Tėvai tikrai buvo baro dainininkai.
Tai pagrindinė tiesa.
Štai, kaip šiandien jaudinausi ir nerimavau.
Pasiėmiau atsarginius batus, tokie patys kaip tie, kuriuos aviu.
Beje, kai tik susitikom, pastebėjau,
kad troškai patekti į kamerą.
Ir dabar, kai man akivaizdžiai sunku su šita aparatūra,
atrodai tarsi būtum paaukštintas iki režisieriaus.
Čia tiek daug šūdo. Tiesiog šūdas. Užknisa.
Tai, ką dabar darau,
iš esmės prilygsta, kai tau dainuoja metro.
Visus nusitempiau kartu į pragarą.
Ar kiek nors jaudiniesi?
Žinoma. Labai bijau. Nenoriu to daryti.
-Labas! -Kaip sekasi?
-Gerai. Kaip tau? -Gerai.
Atleiskit, jei čia dėl manęs.
Ne, ne. Viskas gerai.
Reiškia, kad atvyko dėl manęs.
Tai erzina.
Velnias. Visi humoristai to nori, o aš tai darau.
Galvoji, suknistas Džeikas Džonsonas tiek stengiasi dėl savo tinklalaidės?
Ne.
Velniškai turtingas šiknius sėdi ant sofos Pasadinoj,
juokiasi iš senojo Palio.
Pažiūrėk, ką tu padarei su Dievo duota išvaizda, kurią abu turim.
Labai baisu, nesvarbu, ar salė pilna ar ne,
kad niekas nepasirodys.
Tai ateina į galvą dabar, ir prieš lipant ant scenos.
Galvoji: „Varge, galėjau tiesiog to nedaryti.“
Dabar galėjau sėdėti namie, žiūrėti futbolą,
spoksoti į telefoną, ignoruoti vaikus.
Galėjau tiesiog to nedaryti.
Bet aš desperatiškas.
Ištroškęs.
Pervertinau savo jėgas.
Tai kodėl?
Dabar išgyvenu gyvenimišką etapą.
Esu tikras, daugelis iš jūsų irgi esat per tai perėję. Bet išgyvenu...
išsiskyrimą, arba, kai esi vedęs 15 metų, tai jau skyrybos, bet...
Nieko neįvyko. Nebuvo jokios dramos.
Tiesiog mes kartu nuo vaikystės.
Ir mes turim vaikų, o tai labai sunku. Sunku jiems.
Galvojat, kad sunku jiems pasakyti,
jog per gimtadienį negaus šuniuko?
Pabandykit jiems pasakyti, kad nuo šiol turės 16 Chanukų.
Tai... chaosas.
Turėjau laisvo laiko, daugiausia vakarais ir kas antrą savaitgalį.
Ir pradėjau tiesiog groti dainas.
Todėl dabar vėl pagrosiu.
Aš nesiskiriu. Aš...
Atsiprašau.
Net norėjau sustot vidury, žadėjau sustot vidury,
bet dainą sekėsi atlikti geriau, nei maniau, todėl...
įsijaučiau. Dar kartą, ne...
Žmona atvežė čia, kad galėčiau gerti. Aš...
Net nenoriu žiūrėti ta kryptimi. Aš...
Ką tik turėjom pokalbį, kur sakiau,
kad neišmainysiu santykių į juokelius.
Net niekada nesirgau COVID.
Mano tėvai buvo barų dainininkai. Nereikia išeiti. Tai tiesa.
Tai tiesa. Jie buvo barų dainininkai.
Gal jums įdomu, kodėl čia trys gitaros. Pasakysiu jums.
Dažnai jas sulaužau.
Labas, Koli. Gali padaryti paslaugą? Ar tu dar su mama?
Gali paprašyt, kad atvežtų Zantac?
-Tavo sūnus? -Taip.
Kiek vaikų turi?
Per daug. Tris.
Trys yra užtektinai, kad žmonės galvotų,
jog esu religingas, nors iš tikrųjų tiesiog nerūpestingas.
Ar čia Zantac? Taip, galiu gauti Zantac?
Ačiū, mažyte.
Ar turit daugiau vandens? Žmona atnešė Zantac.
Kodėl čia tie žmonės?
-Kurie? Čia daug žmonių. -Taip, kas jie?
„3Arts“ pasamdė dokumentikos komandą sekti mane visą vakarą.
Nemokėsim nė cento.
-Ne. -Gerai.
Gali valgyt užkandžius.
Taip.
DANIELA ADAMO ŽMONA
Yra kita komanda, filmuojanti „The Bell House“.
Sudės visą tą medžiagą ir padarys koncertinį filmą.
Kabini mane?
Kabinu tave.
Linksti artyn ir kabini mane.
-Myliu tave. -Aš irgi tave myliu.
Varge.
Matau, daugelis dairosi ir galvoja:
„Ar čia pasirodymas?“
Taip, čia pasirodymas.
Po galais, ir šitas?
Sufdžanas Stivensas niekada nevargo su...
diržu.
Maksai, ar šita pusė turi būt prieky?
-Taip. -Gerai.
Manau, todėl man trukdė.
Kai esi didelis muzikantas, važinėji po turus,
nedarai to kas vakarą, ar ne?
Visada labai bijau nukristi nuo scenos.
Darbuotojai tai padaro už juos,
sureguliuoja garsą ir panašiai.
O aš net nežinau, ką darau. Tiesiog įjungiu.
Šūdas. Žinai, ką iš jaudulio pamiršau? Kapodasterį.
Ne, visai ne.
Nusistatei sau žemą kartelę, bet...
iš tiesų, tai gana magiška.
Nesakyk taip. Yra didelė tikimybė, kad apsišiksiu.
-Klausau? -Labas, Adamai, čia Brentas.
Žinau, kad perdainuosi daug dainų per pasirodymą,
kurioms neturi teisių.
Kol kas.
Ar turi originalių dainų,
kurios tiktų?
Aš tiesiog... aš ne...
Gėda groti savo dainas.
Daug lengviau groti kitų žmonių dainas.
Taip, visiškai.
Bet žinau, kad turi mokėt už tai.
Visai apie tai nepagalvojau.
Žinau, esu žinomas kaip komikas.
Tai beveik kaip masalas, apgaulė.
Jei galvojot: „Po velnių, ką čia veikiu,
pas šūdiną Eliotą Smitą?“
Pasakysiu tiek, kad suprantu jus.
Nedarau stand-up pasirodymų. Niekada nedariau stand-up pasirodymų,
nors, manau, kad tie vaikinai yra
tarsi savotiški mūsų kartos filosofai.
Ypač tie, su tinklalaidėmis iš Ostino.
Manau, kad...
jie peržengia ribą tam, kad mums nereikėtų.
Vertinu tai, man tai patinka. Niekada neturėjau taip daryti.
Niekada nereikėjo skaityti naujienų ir galvoti:
„Ką darysiu? Kas juokingo?“
Nereikėjo galvot apie siužetą ar juokelį,
nes... na, aš tiesiog gimiau truputį patrauklus, tai...
Man tiesiog to niekada nereikėjo daryti.
Bet jeigu sugalvosiu kokį juokelį,
jūs būsite pirmi, kurie jį išgirsite čia, šįvakar.
Nežinau, ar jų turiu, bet jeigu turėsiu, išgirsite
tarp dainų, kurias dainuosim.
Tai nėra pažadas ar garantija, tai tiesiog sakinys.
Na, jie susprogdino vištų žmogų Filadelfijoj...
-Klausau? -Labas, Adamai.
Labiausiai noriu pakalbėt apie teises į muziką ir leidimus.
Viskas atrodo gerai,
bet Briuso Springstino daina...
-Taip. -Deja,
nemanau, kad gausim teises
į tą dainą. Ji labai populiari.
O galim pagrot trumpą ištrauką?
Deja, visai negali jos grot.
Visai? Na, bet juk tai juokelis.
Išgirsti dainą,
papasakoji juokelį,
tai tarsi ilga įžanga.
Na, pabandysiu.
Paskambinsim...
Na, šis pasirodymas sukurtas taip,
kad viskas bus gerai, kol bus „Oasis“ daina.
Taip.
Taip, tikriausiai.
O kalbant apie „Oasis“...
jau 2024 metai.
Netikiu,
kad jie labai geidžiami, supranti?
Nebėra grupė. Nekenčia vieni kitų.
-Taip. -Jau 20 metų nebėra grupė.
Todėl, spėju, kad su „Oasis“ teisėmis
bus labai paprasta.
Taip, bandysim gauti visas šitas licencijuotas dainas.
Jei negausim,
esu tikras, kažką sugalvosim.
Bet dėl „Oasis“ dainos kovosim iš visų jėgų.
Jei nepavyks,
bus beprasmiška.
Bandysim toliau.
Šis pasirodymas skirtas ne tik publikai,
bet ir tau, todėl... stengiamės toliau.
Taip, man patinka, kaip pasakei,
skirtas ne tik žiūrovams...
Skirtas ne tik žiūrovams,
bet ir man.
Man tai patinka.
PO VIENOS NELEISTOS BRIUSO SPRINGSTINO DAINOS...
Taigi...
Mano vaikai išvyko...
Vaikai vasarą išvyko į stovyklą su nakvyne.
Mes su žmona...
visiškai nusivarėm...
dulkindamiesi jų lovose.
Mane seka dokumentikos komanda.
Kaip Kobė, kaip jaunas Kobė.
Ruošiuosi didžiausiam, savo GOAT dokumentiniam filmui.
Klausau?
Labas, Risi.
Gerai. O kaip tu?
KALBA: ADAMO SESUO
Taip, čia aš.
Telefoną laikau ant peties. Aš jau vietoje, ruošiuosi.
Ne, neturiu garso specialisto, Risa.
Žinai? Puiki mintis. Jei šou pasiseks,
pagalvosiu apie garso specialisto pasamdymą.
Noriu, kad pasirodymas iš dalies būtų toks,
net gėda, kad sakau tau tai
prieš kamerą.
Bet noriu, kad jis būtų ir toks, ir dar atrodytų...
Labai geras?
-Labai geras. Nebus nei toks, nei toks. -Taip. Žinoma.
Bus, kaip bus.
Bet bus, kaip bus.
Ups.
Ne, tai vamzdis, tiesa? Tai prastas ženklas, ar ne?
Man taip nėra buvę.
Didžioji šio filmo dalis bus tik mano dvigubi pagurkliai.
Taip, filmuok iš viršaus. Filmuok iš viršaus.
Galim gaut aukštesnį operatorių? Po velnių. Po galais.
Žiūrėk, čia tik tokia smulki pastaba, nes, na...
mačiau neapdorotą medžiagą, ir ji atrodo nuostabiai.
Bet ar galima būtų įterpti daugiau kadrų,
kur publika juokiasi?
Nes tai... komedijos šou.
Pažiūrėjau mūsų medžiagą.
Deja, neturim jokių kadrų, kur žiūrovai juoktųsi
viso pasirodymo metu.
Bet jie juokėsi, tiesa?
Taip, žinoma, kad buvo kikenimo.
Kikenimo?
Gal galim įdėt tai, pridėt garsą ir padaryt, kad atrodytų, lyg...
Nėra kadrų, kur juoktųsi?
Niekas nesijuokė?
Yra žmonių, kurie muistosi.
Muistosi?
Na, gal galėtume...
Gali pasitelkt dirbtinį intelektą?
Smagu, tiesa? Linksminamės. Tiesa?
Visi vaikinai sėdi ir galvoja: „Kokio velnio čia atsitempei?“
Smaginamės. Viskas gerai.
Aš komedijos Džonas Mejeris.
75 % mano publikos yra moterys,
o tie 25 % vyrų, kuriuos čia atsitempė, nelabai džiaugiasi.
Tik noriu perspėti, kad gale bus papildomų dainų.
Nenoriu... Visada būna keista. „Dar grįš ant scenos?
Eit į automobilį? Aplenkt kamštį?“
Visi tie reikalai.
Todėl iš karto pasakau, kad gale bus papildomų dainų.
Gal pavaidinsiu, kad nežinau, kiek turim laiko.
Nežinau, ar galiu ir...
tikiuosi, užsikabinsit ir sakysit:
„Ne, daugiau, daugiau.“
Nes vis tiek tai gausit.
Kaip ir sakiau, įžengėm į muzikinę vakaro dalį,
juokelių sumažėjo, beveik nebeliko.
Kas yra įspūdinga, nes jų ir šiaip daug nebuvo.
Sekanti daina yra viena mano mėgstamiausių,
ir ji taip pat yra viena mėgstamiausių mano kito sūnaus, Kaulo.
Neseniai jis gavo vaidmenį mokyklos spektaklyje,
kas yra tiesiog siaubinga.
Siaubinga man.
Tėtis sakė: „Nenori to gyvenimo.“
Aš klausiau: „Ar tikrai? Ten dažnai atmeta žmones.“
Jis sakė: „Manęs neatmes.“ Galvojau: „Taip, žinoma.“
Jo neatmetė.
Iš karto gavo vieną iš pagrindinių vaidmenų.
Bet jo dramos mokytoja...
jam sakė:
„Tu esi žvaigždė antrame veiksme,
bet pirmajame beveik nesirodai,
gal galėtum padainuoti chore?“
Sūnus man tai papasakojo ir pridūrė:
„Man nepatinka būti chore.“
Atsakiau: „Žinau, suprantu.
Juk nori būti žvaigžde.
Bet yra toks posakis, kad nėra mažų vaidmenų.“
Ir dar nespėjus pabaigti, jis sako:
„Tai ką tu tada darai gyvenime?“
Dabar atsakymas yra, kad perdainuoju dainas žmonėms.
Bičiuli, nesijaudink. Jei galėčiau tau duoti vieną
patarimą, tai nesuk galvos...
nesijaudink dėl kitų dainų.
Svarbiausia „Oasis“ daina,
ji yra kulminacija.
Kol turėsim tą dainą,
viskas bus gerai.
Taip, aš...
-Suprantu. -Bet vėlgi...
Teises į ją bus lengva gaut,
tai, jei viskas gerai,
viską sudėliokit.
Padarom pertrauką nuo juokelių
ir pagrojam gerą dainą,
supranti?
Taip, gerai.
PO NELEISTOS DAINOS...
Govanuse gavau pirmą rokenrolo ženklą.
Taip, nuo vaikino su kašmyro megztuku.
Matau tave, aš esu tu.
Yra krūva ypatingų svečių.
Deivas Hilas, su kuriuo dažnai groju, yra vienas juokingiausių vaikinų,
ir nerealiai geras gitaristas, vienas geriausių.
Vienas pirmųjų, kuriam apie tai užsiminiau.
Deivi Hilai! Kaip tu? Džiugu tave matyti.
-Tave irgi! -Gerai atrodai.
Atrodai žvalus, kaip iš „Tenacious D“.
Taip.
Atrodai pilnas pinigų.
Žiūrėk, ką traukia. Nesu matęs.
Sudedu pedalus.
Galvojat, kokius pedalus naudojau.
Džiaugiuosi, kad paklausėt.
Čia dokumentika?
-Taip, dokumentika. -Vau.
Pusbrolis bus didžėjumi...
PUSBROLIS BENAS
...kol žmonės lips į sceną.
Taip, jis siaubingas.
Siaubingas.
Kiek laiko filmuoja dokumentiką?
-Tik šiąnakt. -Šį vakarą?
-Vienos nakties? -Taip.
Smagu.
Tik viena naktis.
Ar yra aukštesnis stovas?
Pirmą kartą tenka to klausti,
nežinau, kas grojo vakar, bet...
Sveikas, Krami!
Deividas Krumholcas, kuris,
manau, yra vienas juokingiausių ir geriausių aktorių,
ir išties turi vieną gražiausių balsų.
Žinot, jis pats ėmėsi iniciatyvos. Kartais taip ir reikia.
Nevykstu į pasaulinį turą.
Galėčiau...
DEIVIDAS KRUMHOLCAS PROFESIONALUS AKTORIUS
Galėčiau išparduoti daug vietelių Liuksemburge,
ar kur jis ten buvo.
Pasirinkau to nedaryti. Vietoj to groju dviejose „Grateful Dead“ pagerbimo grupėse
Naujojo Džersio baruose.
Ir tame slypi juokeliai dainose. Lyg ir save nuvertinu,
bet muzika iš tikrųjų visai gera,
ir taip smagiau, suprantat?
Vis bandau suprasti, kodėl taip daro.
Na, jis aistringas.
O nesuvaldyta aistra negali būti suvaldyta.
Bet tai, ką daro, džiugina pasaulį,
jis išnaudoja savo gebėjimus...
kad uždirbtų, o tai žavi.
Nežinau, ką su tuo darysiu,
bet bandysiu išsisukti.
Man patinka, ką darai, tai šaunu.
-Vis kažkas. -Papasakok daugiau.
Manai, kad keičiasi arba mokosi?
Kažkaip auga?
Nekalbant apie pinigus?
Ne.
Ne, nemanau. Atrodo toks pats.
Žinau, kad mėgaujasi, tai gerai,
bet visada mėgaujasi savimi.
Jis visai nepasikeitė,
ir šitas turas jo nepakeis.
Atrodo, kad esu vestuvėse.
Atrodo, kad kokteilių valanda.
-Man patinka, -Turiu bongus, ar...
Taip, atnešk.
Jie automobily.
-Taip. Atnešk. -Vaikine.
-Taip, prašau. -Viskas geriau.
Viskas geriau. Daugiau yra geriau.
Deividas yra svogūnas.
Nežinai, kokį Krumholco sluoksnį nulupsi.
Džiaugiuosi, kad nulupo bongų sluoksnį.
Tikėkimės, tai paskutinis sluoksnis.
Dar kartą ačiū, nekantrauju.
Juokauji? Dievinu tai.
Žydų karalius.
Pirma daina, kurią grosim...
Tai daina... kurią neseniai atlikau Londone,
buvo blogai dėl kalbos barjero.
Ir aš...
Vidury dainos turėjau kažką sugalvot, turėjau atlikt dainą,
kuri priklauso anglams. Nežinau, kur Londonas.
Mane užklupo Mandelos efektas. Žinojau šią dainą.
Pagrojau ją, buvo labai gerai.
Todėl nuo tada ją ir groju.
Jei žinot ją, prašau, dainuokit kartu.
Manau, bus smagu.
Labas, Adamai.
Na, kaip tau pasakyti?
Susisiekėm su Galageriais,
-„Oasis“ komanda. -Nuostabu.
-Taip, ne... -Jiems sekasi.
Taip, taip. Deja.
Nes dabar, kai jie kalbasi,
panašu, kad „Oasis“ daina
teisiškai atkrenta.
Ką?
-Taip. -Kaip taip atsitiko?
Tu grojai „Oasis“ dainą gyvai be teisių.
Gali taip daryti.
Gali groti dainą.
Nesuprantu.
Žiūrėk, kaip veikia teisės.
Yra leidyba.
-Ir yra... -Žinau, kaip veikia!
Nesu prakeiktas kvailys!
Visas pasirodymas rengiamas su mintimi, kad gausim teises.
Tame esmė!
Tame yra visa esmė!
-Reikėjo pasakyt... -Dabar bus storuliukas,
žavus vyrukas be jokios medžiagos.
Ką kiti komikai pasakys?
Man galas. Baigėsi senolio Palio karjera.
Imperatorius nuogas.
Aš nejuokingas.
Neturiu medžiagos.
Negaliu linksminti.
Apie viską meluoju.
Bla, bla, bla.
Pereikim prie Deivido.
Žino gerų juokelių.
Ne, visai ne.
Jis gana juokingas. Lyg...
-Nuima krūvį nuo... -Visai ne.
-Ne. Taip nėra. -Žmonės jį myli.
-Jis toleruotinas. -Žmonės myli Deividą. Pavyks.
Tai košmaras.
Viskas bus siaubinga.
Maniau, laimėsiu...
Emmy apdovanojimą.
Kaip Bobas Burnhamas.
Čia tik „Supernova“.
Tik „Oasis“.
Prakeikti Galagerių broliai.
Deividas Krumholcas!
Ačiū. Mano žydų karalius.
Na ką, pereinam į muzikinę vakaro dalį.
Yra dvi priežastys, kodėl grosiu ją.
Ar norite sužinot?
Tikriausiai, kad ne. Nesvarbu, tiesa?
Visiškai nesvarbu, ar ne? Tai melas.
Sakiau, kad to nedarysiu,
bet groju muziką ir kaifuoju.
Taip? Tai esmė. Visa tai taip prakaituota, taip desperatiška.
Vienas iš dalykų, kur matai, kaip daro tėvai.
Esat turėję draugą, kurį mylit,
bet kai jis tarp kitų žmonių, negalit jo pakęst?
Užaugau su tokiais dvejais tėvais.
Tada atsiduri čia, maldauji, kad nepažįstamieji tave mylėtų.
Bandau užpildyt skylę. Gilią ir liūdną skylę.
-Turiu atributikos. -Taip.
Kur ją sudėt?
Turi pardavėją?
Neturiu. Žadėjau atspausdinti:
„Nebūk šiknius.“
Na, gal suveiktų.
Tai ne Helovinas.
Taip. Aš...
spėju, kad tavo publika yra gana...
-Pagarbi? -Taip.
Tikiuosi.
Dauguma žmonių bus mano šeima, todėl jaudinuosi.
Šiandien su manim pasirodys mano tėtis. Ar gali groti tavo pianinu?
-Taip. -Gerai. Tai tik viena daina.
Tada ilgai užtruks, kol nueis iki savo vietos.
-Bus miela. -Apsimes, kad jam sunku,
bet jis tik nori, kad visi į jį žiūrėtų.
Noriu užbaigti pasirodymą...
Ne visą, nes laukia papildomos dainos, bet...
Žinau, kad šį vakarą jums kiek pamelavau.
Noriu atsiprašyti.
Tiesiog... Manau, kartais, ypač darant ką nors tokio,
nėra jokios priežasties.
Tu ieškai gilumo, priežasties ir klausi - kodėl, kodėl?
Ir manau, vienas dalykas, kurį šį vakarą supratau,
ypač grodamas su visa grupe
ir taip smagiai leisdamas laiką, yra tas...
kad tai dėl manęs.
Atsiprašau, ne dėl jūsų.
Bet vis tiek jaučiu, kad turiu jums kai ką įrodyti,
kad mano tėvai tikrai buvo...
barų dainininkai.
Ir, kad tikrai...
tai įrodyčiau...
pakviesiu savo tėvą į sceną sudainuoti dainos.
Taigi, ponios ir ponai...
Dr. Stivenas Palis.
Turiu pasiruošti, palaukit.
Čia išskirtinis svečias. Neskubėk.
Atnešt tau tavo lempą, su kuria skaitai meniu?
Tėtis atvažiuos vėl repetuoti apie pusę šešių.
Su juo taip sudėtinga.
DR. STIVENAS PALIS TĖVAS, BARŲ DAINININKAS, DAKTARAS
Ar moki daryti vibrato?
Žinau, kad jis neimprovizuoja, o aš improvizuoju.
Ir jis... Tai ne jo šou. Tai mano šou.
Turi jį pamatyt. Jis šaunus.
Jis nuostabus.
Turim daug laiko. Viskas gerai.
Pasiruoškim, kad tėtis bus dėmesio centre.
-Tėti. -Filmuoji?
Filmuoja visą vakarą.
Ką? Ką sakei?
-Filmuoja visą vakarą. -Gerai. Puiku.
Gerai.
Varge.
-Pasirengęs, tėti? -Palauk, noriu...
Noriu dedikuoti šią dainą.
-Ar galiu ją dedikuoti? -Ne tavo šou, bet žinoma.
Noriu dedikuoti šią dainą savo trims nuostabiems vaikams.
-Tu vienas iš jų. -Žinau.
Kitų nesu matęs.
Nekantrauju susipažinti.
Kiti du irgi yra čia.
Ir jie nuostabūs vaikai.
Tėti, kalbėjom apie tą dalį. Kalbėjom apie tą dalį.
Žinojau, kad neklausysi, kai daviau pastabą,
nes pasakei: „Manau, aš turėčiau dainuot tą dalį.“
Tu man pažodžiui pasakei: „Manau, aš turėčiau dainuot tą dalį.“
O aš pasakiau: „Ne, neturėtum.“
Tu: „Turėčiau.“ Aš pasakiau: „Mano šou.“
O per pirmą repeticiją dainavai tą dalį.
Gerai, kiek per grubu...
Garsas geras?
-Skambi puikiai. -Gerai. Bet...
-Bet aš... -Subjektyvu. O jūs...
Nagi, palaikykit mano tėtį.
-Viskas gerai? -Puiku.
-Dukros ir marti sako,
kad nuostabu. Kiek daugiau paskatinimų reikia?
Su juo labai sunku dirbti.
Su jokiu kitu žmogumi nebuvo taip sunku.
Jo reikalavimai labai aukšti.
Jis... Groju jam netinkamu tempu. Nespėju orientuotis. Tai...
Labai erzina.
Mano tėvai...
Mano tėvas, žinai...
Mano tėvai kartu dainavo profesionaliai,
bet ir namuose,
o nuo mamos mirties...
Manau, tai būtų...
proga tėčiui vėl su ja padainuoti,
nors jos čia nebėra.
Ir užbaigiam dainą.
Nuostabu.
Labai gerai, tėti. Labai gerai. Tu nuostabus. Myliu tave.
Didelė dalis šou remiasi tuo, ar aš sakau tiesą, ar ne, ir...
na...
Mano tėvai...
tokie, kokie jie yra, yra didelė to dalis.
Nors atrodo, kaip didelė užduotis,
koks geresnis būdas įrodyti žiūrovams,
ką sakau, nei parodyti jiems tai...
Kaip užbaigiam dainą, Adamai?
Labai ačiū jums. Buvo nuostabus vakaras.
Labai smagu. Labai ačiū. Mano tėtis, dr. Stivenas Palis.
Matot, jis tikrai dainininkas...
Na, ačiū.
Ką?
Nežinau. Nežinau. Ar turim laiko? Nežinau.
Ar brangu užtrukti ilgiau? Velniop tai, tęsiam.
Gerai, prieš pakviesdamas grupę paskutinėms dainoms, kiekvieną kartą...
Paprastai, kai matydavau savo herojus roko koncertuose,
jie išeidavo ir sugrodavo vieną ramią dainą,
prieš pakviesdami grupę ir pasiautėdami paskutinį kartą.
Taip ir padarysiu.
Tai mano parašyta daina.
Niekas nenori to girdėt. Ir... aš suprantu. Suprantu.
Tarsi mano gitara išsitrauktų mažytę gitarą
ir grotų ja jums. Suprantu.
Bet, žinot, mes jau...
Na, pažiūrėkit, kas šiandien nutiko, ar ne?
Manau, išbrauksiu originalias dainas iš sąrašo.
-Manau... -Tai tavo šou.
-Žinau. -Atėjo pažiūrėt į tave.
Taip, bet, atrodo...
Manau, grok originalią.
Ne, to per daug. Aš dar nesu toks geras.
Pabandysiu per repeticiją, bet nesijaučiu tvirtai.
Jeigu galėčiau turėti viską, ko noriu
Jeigu galėčiau turėti bet ką
Norėčiau, kad pasakytum, Ko nori vakarienei
Ir tai viskas
Man visiškai nerūpi meniu
Man tiks bet kokia virtuvė
Sūru, pikantiška ar saldu Man nesvarbu
Svarbiausia, kad būtum laiminga
Aš mėgstu maistą kaip visi
Patikėk, aš nebūsiu kuklus
Bet, mieloji, maldauju tavęs ant kelių
Tik nesakyk „ko tu nori“ Kai klausiu, ko nori
Visi!
Tik nesakyk „ko tu nori“
Kai klausiu, ko nori
Tik nesakyk „ko tu nori“ Kai klausiu, ko nori
Ačiū.
Viena iš pagrindinių temų -
kiek tiesos aš pasakoju, kuriuo momentu, ir kodėl tai išvis svarbu?
Koks skirtumas? Ir ne tik, koks skirtumas,
bet kodėl vis kartoju, kad tai visai nesvarbu?
Ar neturėtum tiesiog sakyt tiesos?
Bet, manau, tai yra potekstė kvailiems juokeliams apie seksą, bet tiek to.
Tai puiku. Man patinka.
Paskutiniai žodžiai tokie.
Šiuo beprecedenčio nerimo ir įtampos metu
mes turime susiburti, juoktis,
dainuoti, groti muziką, o jei dar pavyks pasidulkinti,
vadinasi, buvo verta.
Jei to nebus, vienintelis pasirinkimas - sąmoningai rinktis kančios gyvenimą
ir važiuoti tuo traukiniu iki pat galo.
Turiu pastabų.
Ne, neduok man pastabų.
Žiūrėk į tai rimtai,
šikniau.
Žinau. Neduok pastabų. Neduok pastabų.
Tai buvo vienas geriausių.
Šaunu. Labai miela, Deivai. Ačiū.
Mano gyvenimo dėsningumas toks, kad aš vos egzistuoju.
Aš vos gyvas. Aš vos žmogus.
Man knietėjo sukurt kažką,
ką galėčiau laikyti tikra.
Paskutiniais metais siautėjo pandemijos, buvo protestų,
pastebėjau, kad dažnai esu vienas.
Vienu metu jaučiau didesnę ar mažesnę scenos baimę.
Lengva taip vadint. Gal scenos abejingumas,
kai man tiesiog nerūpėjo.
O tai veda prie prasto darbo.
Tada pradedi bijot, kad prastai pasirodai.
O tada... Man reikėjo nustot apie tai galvot.
Pagalvojau, jei kada nors vėl pasirodysiu ant scenos,
turėčiau viską daryti pats.
Labai ačiū, buvo labai smagu.
Puiku, labai ačiū.
-Labai gerai! -Buvo labai...
Kada nustosi filmuot?
Kai liepsi.
Gerai. Galim greitai užbaigti? Aš baisiai pavargęs.
-Buvo labai gerai. -Labai.
-Labai smagu. -Jaučiausi...
-Labai smagu. -Patiko?
-Taip. -Gerai, džiugu.
-Smagu. -Tėti, buvai puikus.
-Pasismaginau. -Aš...
Buvo matyti.
Kada išmokai taip gerai groti gitara?
Kaip suprast? Ačiū, Eime. Ką sakai?
-Visada grojau gitara. -Šitaip?
Filmuojam dokumentikai, tik norėjau pasakyt...
Taip, Keite, nelįsk į kadrą...
-Taip. -Nes tai labai liūdna akimirka.
Prieš didelę publiką
pats tvarkausi savo šlamštą.
Lyg palikčiau pinigus ant spintelės.
-Labas. -Mano žmona.
-Kaip jūs? -Ne, mes neišsiskyrę.
-Taip, būtent. -Ne, ne dabar, ne šiandien.
Ačiū.
Noriu gėrimo. Man atrodo, praleidau gėrimus.
Man atrodo, jie užsidarė.
-Tu puikus. -Nevairuosi namo?
Ką?
Sakei, parveši namo.
Ne, atvežei mane, kad galėčiau išgert.
Kaip per šou. Ačiū.
Atsiprašau, kad melavau apie skyrybas.
Sakei, praėjo metai nuo tada, kai buvom susėdę prie stalo.
Tai tik parodo, ką gali duoti buvimas Illuminati
ir Holivudo žydų elito dalimi.
-Nuostabu. -Taip.
-Negaliu patikėti, kad spėjau. -Spėjai. Mes tave paėmėm.
Reikėjo gitaristo.
Vienintelis dalykas.
Grojimas gitara mane išgelbės...
-Artėjančiuose rasiniuose karuose? -Taip.
Taip, išgyvensi.
Sunku viską daryt vilkint velvetinį kostiumą.
Kito turo metu reikės lengvesnių drabužių.
Linas, tik linas. Tai bus lino turas.
Ar galvojai, kai susituokėm, kad taip darysi?
-Atvirai? -Taip, atvirai.
Gerai.
Galvojai, kad išsiskirsim.
Luktelk, palauk.
Po galais, susimoviau. Kodėl manai, kad negaliu to padaryt?
Šūdas!
Šitas.
Ačiū, „Bell House“.
Tai? Kam išvis kažką daryt?
-Klausau? -Labas, Adamai.
Čia Brentas Hodžas, dėl pasirodymo.
Sveikas, kaip sekasi?
Redaguoju medžiagą.
Manau, gerai einasi.
Turim mažų problemų.
Kalbėjau ne tik su savo advokatu,
bet ir su tavo advokatu, ir...
problema ne tiek dainose ar teisėse.
Bet tiesiog negalim patvirtinti teiginių, kuriuos pasakei
per pasirodymą.
Neturim įrašų,
kad tavo tėvas ir motina
kada nors kur nors dainavo.
Kad buvo barų dainininkai.
Taip.
Sakai: „Dr. Stivenas Palis...“
Ar jis daktaras?
-Nes... -Jis abu.
Jis daktaras.
Bet buvo... buvo barų dainininkas. Turbūt painu.
Buvo barų dainininkas, o dabar jis daktaras.
Taip.
Prisiekiu.
Taip pat, tavo žmona.
Tu juokauji apie skyrybas.
Ar ji tikrai tavo žmona?
Atsiprašau, nenoriu užsipult. Tiesiog...
Skiriu šiam dalykui didelę savo gyvenimo dalį.
Nieko negalėsiu padaryt,
jei meluoji apie save.
Jei galėtum prisiekti man dabar,
kad visa tai yra tiesa,
būtų labai gerai.
Adamai?
Tik nesakyk „ko tu nori“ Kai klausiu, ko nori
Tik nesakyk „ko tu nori“ Kai klausiu, ko nori, gerai?
Tik nesakyk „ko tu nori“ Kai klausiu, ko nori
Nes suvalgysiu bet ką
Labas, Brentai.
Čia Adamas. Tiesiog...
Norėjau atsiprašyt,
kad praradau savitvardą.
Pasirodymas nepriklauso nuo vienos dainos.
Tu šaunus vaikinas,
dirbi su projektu,
nes esi labai kilnus.
Esu tikras, kad filmas
bus puikus, nors,
žinai, negalėjai...
ir neišpildei
visų savo pažadų.
Bet nemanau... Manau,
kad filmas, kaip ir pasirodymas,
bus toks, koks bus.
Išvertė Domantė Jančiūnaitė