Downloaded from YTS.MX
Tudom, hogy sokatok fejében megfordul a kérdés: miért?
Official YIFY movies site: YTS.MX
Vajon egy tévésztár...
miért játszik dalokat
Gowanusban?
Erre csupán annyit mondanék: filmsztár.
Meg azt, hogy nem tudom.
Fogalmam sincs.
- Halló? - Helló, Adam! Te vagy az?
- Igen. - Szia! Brent vagyok.
Együtt dolgozunk a stand-up különkiadáson.
Tudom, mi újság?
Őrület, még sosem forgattam senkivel úgy, hogy előtte ne találkozzunk.
Találkozunk, és egyből belevágunk.
Igen. Simán menni fog. Ez a jó hozzáállás.
Ez nem csak egy sima stand-up különkiadás.
Lazán állunk hozzá. Olyan lesz, amilyen.
Szerintem tök király,
hogy egy nap alatt forgatjuk le.
Szuper. Kezdjük hát! Tök izgi.
Nem gáz, ha hallják a hangod?
- Nem. - Jól van.
Ő már egy kicsit előre koncentrál.
Látom az előadóművész csillogását a szemedben. Filmrendező és...
Nagyon sokan...
dolgoznak velük. Tök jó.
Ebből a kocsiból csinálom.
Jól hangzik, ugye?
EGY BENSŐSÉGES ESTE ADAM PALLYVEL
Sok feldolgozásod van?
Igen. Szóval nem tudom,
hogy jogilag hogy fog menni, de nem igazán érdekel.
Nem izgat. Tényleg nem.
Ezt másnak kell megoldania valahogy.
Ha nem lehetséges, akkor tényleg
csak a közönségnek szól. Vagy nekem.
Vannak saját dalaim is. Nem tudom, hogy eljátszom-e őket ma este.
Apám beleírta a jegyzeteibe
a legutóbbi alkalommal, amikor látott, hogy túl hosszú.
Úgyhogy nem tudom. Dolgoztam rajta. Meglátjuk.
Hölgyeim és uraim, Adam Pally!
Minden műsoromat szeretem rossz hírekkel kezdeni.
Az első rossz hír az, hogy... most felveszek egy gitárt.
Mit cseszek el?
Eddie Veddert láttátok valaha így küzdeni?
Vissza a rossz hírekhez...
Azt a viccet fogom megtestesíteni, amikor a Barbie-ban
férfiak gitároznak.
Régóta dolgozom ezen a műsoron,
már a vicc előtt is ezt csináltam,
és elvittem a lányomat a Barbie-ra,
majd amikor Ryan Gosling elővette a gitárt, a lányom rám nézett,
és minden iróniát mellőzve, nagy szemekkel azt mondta: „Mint te, apu!”
Igen.
Mire én: „De én jobban csinálom.”
New Yorkban nőttem fel, a szüleim szalonokban énekeltek...
ezt sokan nem tudják rólam.
Nem látom a közönséget, de a tippem az,
hogy Y generációsok és a szüleik is itt vannak.
Szóval a szalon...
lényegében egy hotel eleje.
Amikor belépünk egy hotelba, a szalonba érkezünk meg.
A szüleim a 70-es és 80-as években ott ültek a zongoránál,
apám játszott, anyám meg ráfeküdt a zongorára,
és zenéltek. Apám mindig azt mondta:
„Tudod, mi a legfontosabb az életben, Karen?”
Mire anyám: „Micsoda, Steven?”
Erre apám: „A barátok.”
Anya meg: „Barátok kellenek.”
Mire együtt:
Barátok kellenek
A színpadon is ezt csinálták.
Nem csak otthon, a nap minden percében.
Az utóbbi időben eléggé megrekedtem.
Feltettem a kérdést: „Mihez kezdjek?
Mit csináljak?” Kezdenem kellett valamihez.
Ezért úgy döntöttem, fogom a gitáromat,
mert apám nem tanított meg zongorázni.
Mert azt mondta, idézem: „Nem akarsz te ilyen életet.”
Mégis ilyen életem lett.
A nagyim szerint a pokolból küldtek, hogy befejezzem a melót.
Amikor zenélni megyek,
mindig úgy festek, mint akit kirúgtak otthonról.
Mintha a feleségem kirúgott volna.
Bakker! Rémálom.
Basszus! Megérdemlem.
Mi van?
Basszus!
Bensőséges estének neveztem el,
mert attól féltem, senki sem jön el.
Basszus, eltört?
Tegyük alacsonyra a lécet!
Aztán jobb lesz, ha végül magasan átvisszük.
Minden jegy elkelt.
- Tényleg? - Igen.
- Király! Ennek örülünk? - Nagyon. A telt ház a cél.
Szuper.
Ma este együtt derítjük ki,
mi motiválja az embert. Remélem.
Mindezt úgy, hogy dalokat énekelünk együtt.
Nagyon lassan kezdek,
mert szeretném, ha mindenki ráérezne a tempóra.
Csak hogy tudjátok, itt nincsenek elvárások.
Én is elfelejtem a szöveget, ti is elfelejtitek.
Nem ez a lényeg.
Hanem az, hogy együtt énekeljünk.
De miért, igaz? Miért?
Tudjátok...
szerintem senkinek sincs kifejezett oka arra, hogy azt mondja:
„Most valami olyat csinálok, ami kicsit különbözik attól,
amivel általában foglalkozom.”
Legyen az bármi. Akármi történhet,
ami pillangóhatást idézhet elő az életedben.
Ami engem illet...
úgy kilenc hónappal ezelőtt... COVID-os lettem.
Tudom, sokan azt gondoljátok:
„Jó, és? Én épp most kapom el a COVID-ot.”
Így is van.
Eleinte nem volt olyan szörnyű.
De aztán súlyossá vált, és kórházba kerültem.
A kórház vicces egy hely.
Ott válaszokra lel az ember. És...
néha olyan kérdésekre is választ kapsz,
amit nem is akartál feltenni.
Kicsit olyan, mint egy kártyavár. Miközben...
gyógyítani próbáltak,
rájöttek, hogy van valami más is, és...
amikor ilyesmi történik,
és azt mondják, hogy talán...
az idő, ami alatt véghez viheted,
amire vágytál az életben...
véges... a számodra.
Szóval azt gondoltam...
„Akkor ideje eljátszani pár dalt!”
Azt hiszem, dióhéjban...
ez az én miértem.
Mielőtt folytatnám, nem haldoklom.
Elnézést! Ez szarul jött ki.
Teljesen szarul.
Ha bárki felvette, légyszi...
Nem tudom. Bepánikoltam.
Nem tudom, miért.
Azt hiszem, nem tudom, miért.
Nem is tudtam, hogy ismerem ezt a dalt.
Még sosem játszottam el.
Nem...
Tudom, hogy vannak, akik így stand-upolnak,
és közben betegek,
de ezzel egyáltalán nem őket céloztam be.
Ez csak egy apró hiba, amit szerintem mind elfelejthetünk.
Kenjétek rám, persze! Ti nem csináltatok semmit.
A szüleim tényleg szalonban énekeltek.
Ez tényleg igaz.
Ennyire izgultam ma.
Hoztam egy ugyanolyan váltócipőt.
Amikor megismerkedtünk, feltűnt,
mennyire szereted, ha felvesznek.
Most, hogy szemmel láthatóan szenvedek a felszereléssel,
úgy fest, rendező lett belőled.
Annyi szar van. Egy csomó szar. Bakker!
Amit most csinálok,
az olyan, mint a metróban éneklés.
Lerángattalak titeket is a pokolba.
Izgulsz?
Persze. Rettegek. Nem akarom ezt csinálni.
- Hali! - Hogy vagy?
- Jól. Te? - Jól.
Sajnálom, ha miattam korán jöttél!
Nem, semmi gáz.
Vagyis korábban jött miattam.
De idegesítő!
Baszki! Minden humorista ezt akarja csinálni, és én csinálom is.
Szerinted Jake Johnson dolgozik ilyen keményen a podcastjáért?
Nem.
A gazdag rohadék a kanapéján ül Pasadenában,
és kineveti az öreg Pallyt.
Nézd, mire vitted az istenadta kinézeteddel!
Attól rettegsz, hogy senki nem jön el,
hiába kelt el az összes jegy.
Néha eszembe jut, de főleg akkor, mielőtt felmegyek a színpadra.
Arra gondolok: „Minek kellett belevágnom?”
Ülhetnék otthon is, focit nézve,
a telómat bámulva, tudomást sem véve a gyerekeimről.
Minek kellett ez?
De nagyon elszánt vagyok.
Szomjazom erre.
Túl sokat vállaltam.
Szóval miért?
Nehéz időszakon mentem keresztül.
Biztosan közületek is sokan, de én most...
egy szakításon, vagyis 15 év házasság után egy váláson megyek keresztül, de...
Nem történt semmi. Nincs mire fogni.
Csak gyerekkorunk óta együtt voltunk.
Gyerekeink is vannak, ami nehéz. Nekik is nehéz.
Azt hinnénk, nehéz elmondani nekik,
hogy nem kapnak kiskutyát a szülinapjukra.
Próbáljátok meg elmondani azt, hogy mostantól 16 hanukájuk lesz!
Durva.
Sok szabadidőm van, főként az esték és minden második hétvége.
Elkezdtem hát dalokat játszani.
Most is ezt fogom tenni.
Nem válok el.
Elnézést, sajnálom!
A közepén abba akartam hagyni,
de jobban ment a nóta, mint vártam, úgyhogy...
kiélveztem. Ismétlem, nem...
A feleségem még el is hozott, hogy tudjak inni.
Nem is akarok az ő irányába nézni.
A minap még mondtam is neki, hogy
sosem csinálnék viccet a kapcsolatunkból.
COVID-os se voltam.
De a szüleim szalonban énekeltek. Nem kell elmennetek. Ez igaz.
Ez igaz. A szüleim szalonban énekeltek.
Miért van nálam három gitár? Megmondom.
Gyakran eltöröm őket.
Szia, Koli! Kérhetnék egy szívességet? Még anyával vagy?
Megkérnéd, hogy hozzon nekem savlekötőt?
- A fiad? - Igen.
Hány gyereked van?
Túl sok. Három.
A három elég ahhoz, hogy az emberek
vallásosnak higgyenek, pedig csak nemtörődöm vagyok.
Ez a savlekötő? Kérhetek egyet?
Köszi, édes!
Van valakinél víz? A feleségem hozott savlekötőt.
Mit keresnek itt ezek az emberek?
- Kik? Sokan vannak. - Igen, kik ezek?
A 3Arts felbérelt egy dokumentumfilmes csapatot, akik egész este követnek.
Nem adunk nekik pénzt.
- Nem. - Oké.
A perecből ehetnek.
ADAM FELESÉGE (NEM VÁLTAK EL)
Egy másik csapat a The Bell House-nak forgat.
Összerakják az anyagot, és koncertfilmet forgatnak.
Te most flörtölsz velem?
Flörtölök veled.
Rám hajolsz, és flörtölsz...
- Szeretlek. - Én is téged.
Egek!
Látom, hogy körülnéztek, azon töprengve...
„Ez most a műsor része?”
Igen, ez a műsor része.
Basszus, ez a pánt is?
Sufjan Stevens sosem küzdött...
a pánttal.
Max, ez az oldala van elöl?
- Igen. - Oké.
Szerintem ezért zavart.
Egy turnézó híres zenész
nem csinálja ezt minden este, igaz?
Mindig rettegek, hogy leesem a színpadról.
Mindenre van emberük,
beállítják a szinteket, meg minden.
Amúgy fogalmam sincs, mit csinálok. Csak bekapcsolom.
Tudod, mit felejtettem el? A kápót.
Nem, mégsem.
Szóval alacsonyra teszed a lécet, de...
igazából varázslatos lesz.
Ne mondd ezt! Jó eséllyel összeszarom magam.
- Halló? - Szia, Adam, Brent vagyok.
Tudom, hogy sok olyan dalt dolgozol fel a műsorban,
amelyekhez nincsenek meg a szerzői jogok.
Még.
Vannak saját dalaid,
amelyeket eljátszhatnál?
Én... nem...
Kínos saját dalokat játszani.
Sokkal könnyebb másokét játszani.
Igen, megértem.
De tudom, hogy azért fizetni kell,
amit nem igazán gondoltam át.
Tudom, hogy humoristaként ismertek,
szóval ez lényegében egy átverés.
Arra gondoltok: „Mi a fenét keresek itt
mint valami béna Elliot Smith?”
És én megértem.
Nem vagyok stand-upos humorista, soha nem is voltam,
habár úgy gondolom, ők
sok szempontból nemzedékünk filozófusai.
Főleg azok, akik Austinból podcastolnak.
Úgy érzem...
Átmennek egy határon, hogy nekünk ne kelljen.
Értékelem és szeretem. De nekem soha nem kellett ehhez folyamodnom.
Nem kellett elolvasnom a híreket,
és átgondolni, mi a vicces benne.
Soha nem kellett körítést vagy poént kitalálnom,
mert egy hangyányit jóképűnek születtem, úgyhogy...
Nem kellett ehhez folyamodnom.
De ha eszembe jut egy vicc,
ti lesztek az elsők itt ma este, akiknek elmondom.
Most nem jut eszembe egy sem, de ha mégis, elmondom
két szám között.
Nem ígérem, nem is garantálom. Csak úgy mondom.
Lelőttek Egy csirkeembert Phillyben...
- Halló? - Szia, Adam!
Fontos lenne beszélnünk a zenék szerzői jogairól.
Minden jónak tűnik,
de a Bruce Springsteen-dal...
- Aha. - Sajnos
nem tudjuk megszerezni
a jogait. Nagyon népszerű dal.
Eljátszhatnánk csak egy részét?
Sajnos nem játszhatod el egy részét sem.
Egy részét sem? Az lenne a vicc.
Meghallod a dalt,
aztán jön egy vicc,
ez a hosszú felvezetés.
Kipróbálom.
Hívjuk...
Figyelj, ami az előadást illeti,
amíg az Oasis-dal megvan, jók vagyunk.
Igen, persze.
Igen, gondolom.
Ami az Oasist illeti...
figyelj, 2024-et írunk.
Nem tudom elképzelni,
hogy ellenvetésük lenne, érted?
Feloszlott a banda. Utálják egymást.
- Igazad van. - Már 20 éve feloszlottak.
Szóval az Oasis-dal jogait
simán megszerezzük.
Megpróbáljuk minden jogvédett dallal.
Ha nem sikerül,
biztos ki tudunk találni valamit.
De az Oasis-dalért keményen megküzdünk.
Ha nem sikerül,
kár érte.
Próbálkozunk.
Ez a különkiadás ugyanannyira van a közönségért,
mint érted, úgyhogy... folytatjuk.
Igen, ez tetszik. Azt mondtad,
ugyanannyira a közönségért van...
Ugyanannyira van a közönségért,
mint értem.
Ez tetszik.
EGY JOGVÉDETT BRUCE SPRINGSTEEN-DALLAL KÉSŐBB...
Szóval...
A gyerekeim...
A gyerekeim ottalvós táborba mentek idén nyáron.
És a feleségemmel...
totál kimerültünk attól...
hogy az ágyukban keféltünk.
Egy dokumentumfilmes csapat követ.
Mint Kobe-t, a fiatal Kobe-t.
A legnagyobb dobásomra készülök, a nagy életmű-dokufilmemre.
Halló?
Szia, Risi!
Jól vagyok, és te?
TELEFONON: ADAM HÚGA
Igen, én vagyok.
A vállamon van a telóm. Már a helyszínen készülök elő.
Nem, nincs hangtechnikusom, Risa.
Tudod, mit? Jó ötlet! Ha befut a műsor,
viszek magammal egyet a turnéra.
Legyen az előadás ilyen,
tök gáz, hogy felveszi a kamera,
hogy ezt mondom.
De azt szeretném, hogy ilyen legyen, meg...
Első osztályú?
- Első osztályú. Egyik sem lesz. - Persze.
Olyan lesz, amilyen.
Hupsz!
A cső volt az, ugye? Nem jó jel. Vagy?
Ilyen még nem történt velem.
A film nagy részében a tokámat veszi a kamera.
Persze, lentről vegyél, tesó!
Kérhetnék egy magasabb operatőrt? A rohadt életbe!
Szia! Volna egy kisebb észrevételem.
Láttam az anyagot, és nagyon jónak tűnik.
Lehetne, hogy többet mutatjuk
a nevető közönséget?
Mert ez egy stand-up különkiadás.
Megnéztem az anyagot.
Sajnos egyáltalán nincs felvételünk a nevető közönségről
az előadás alatt.
De nevettek, ugye?
Igen, azért volt kuncogás, persze.
Kuncogás?
Talán bevághatnánk azt, és alárakhatnánk hangot, mintha...
Nincs felvételed egy nevető emberről sem?
Senki sem nevetett az előadáson?
Van felvétel fészkelődő emberekről.
Fészkelődő emberekről?
Talán azt lehetne, hogy...
A mesterséges intelligenciával menne?
Jó a buli, ugye?
A faszik most mind azt kérdezik a nőiktől: „Hová a fenébe hoztál?”
Jól szórakozunk, srácok. Semmi gond.
Én vagyok a humor John Mayerje.
A közönségem 75%-a nő,
és az a 25%-nyi férfi, akit elhoztak, nem érzi jól magát.
Előre szólok, hogy lesz ráadás.
Mindig tök kínos. „Visszajönnek még a színpadra?
Mehetek a kocsihoz? Előzzem meg a forgalmat?”
Satöbbi.
Nyíltan közlöm, hogy lesz ráadás.
Eljátszom majd, hogy nem tudom, mennyi időnk van,
nem tudom, hogy menni fog-e, és...
remélhetőleg skandálni fogjátok,
hogy „Vissza, vissza!”
Mert amúgy is megkapjátok.
Mint mondtam, elérkeztünk az este zenés részéhez,
és a viccek belassultak, jóformán el is tűntek.
Ami lenyűgöző, mert eddig sem volt túl sok.
A következő dal az egyik kedvencem,
ahogy a fiamé, Cole-é is.
Nemrég szerepet kapott az iskolai darabban,
ami rémisztő.
Rémisztő a számomra.
Apám is mondta: „Nem akarsz te ilyen életet.”
Én azt kérdeztem: „Biztos ez? Elutasíthatnak.”
Mire ő: „Nem fognak elutasítani.” „Na, persze” - feleltem.
Nem utasították el.
Egyből főszerepet kapott.
De a drámatanár...
azt mondta neki:
„A második felvonás főszereplője vagy,
de az elsőben nem szerepelsz,
úgyhogy beállnál a kórusba?”
A fiam elmesélte ezt nekem, és azt mondta:
„Nem szeretek a kórusban énekelni.”
Mire én: „Tudom, megértem.
A sztár akarsz lenni,
de van az a mondás, hogy nincs kis szerep.”
De mielőtt befejezhettem volna, a fiam közbevágott:
„Akkor te miből élsz?”
A válasz: dalokat dolgozok fel embereknek.
Tesó, ne aggódj,
ha tanácsolhatok valamit, ne aggódj...
Ne aggódj a többi dal miatt!
Az Oasis-dal
a műsor csúcspontja.
Amíg az megvan,
rendben vagyunk.
Igen...
- Egyetértek. - Ugyanakkor...
Annak könnyű megszerezni a jogait.
Ha az jó,
vágd össze!
Legyen egy szünet két vicc közt,
és hallgassunk egy jó kis dalt,
érted?
Igen, rendben.
EGY JOGVÉDETT DALLAL KÉSŐBB...
Ez az első egyértelmű jelem Gowanusból.
Egy fickótól cipzáras kasmírpulcsiban.
Látlak, én is ilyen vagyok.
Van egy csomó különleges vendég.
Dave Hill, aki sokat játszik velem, és nagyon vicces csávó,
baromi jó gitáros, az egyik legjobb,
és azok egyike, akikkel elkezdtem ezt az egészet.
Davey Hill! Hogy vagy? Örülök, hogy látlak!
- Én is. - Jól nézel ki.
Nagyon friss és üde vagy.
Igen.
Tele vagy lóvéval.
Nézzenek oda! Ezt még nem is láttam.
Elteszem a pedálokat.
Biztos kíváncsi vagy a pedáljaimra.
Kösz a kérdést!
Ez egy dokumentumfilm?
- Igen, az. - Hűha!
Az unokatesóm DJ-zik...
BEN KUZIN AKA DJ TENGER GYÜMÖLCSE
...amíg felsétálnak az emberek a színpadra.
Nagyon béna.
Borzalmas.
Mikor kezdtétek a filmforgatást?
- Csak ma este. - Ma?
- Egy estéről szól? - Igen.
Szuper.
Egy estéről.
Kérhetnék egy magasabb állványt?
Még sosem kértem ilyet életemben.
Nem tudom, ki játszott itt tegnap, de...
Szia, Crummy!
David Krumholtz
egy nagyon vicces fickó, aki egyben kiváló színész is,
és nagyon jó az énekhangja.
Figyi, ő kezdeményezett. Néha muszáj kezdeményezni.
Nem világkörüli turnéra megyek.
Mehetnék...
PROFI SZÍNÉSZ, NEM PROFI ÉNEKES
Bárhol telt házat csinálok, akár Luxembourgban is,
vagy hol a fenében járt ő.
Csak nincs kedvem. Inkább két Grateful Dead tribute bandában játszom
New Jersey-i bárokban.
Ez a vicc a dalokban. Önkritikus vagyok,
de közben tök jól játszom,
és így nagyobbat ütnek, érted?
Gondolkodtam azon, miért csinálja ezt.
Szenvedélyes.
És a féktelen szenvedélyt nem lehet megfékezni.
Végeredményben örömet okoz másoknak,
és kiaknázza a képességeit...
pénzért, ami szerintem csodálatra méltó.
Nem tudom, mihez kezdek vele,
de megpróbálom megoldani.
Imádom, hogy ezt csinálod. Nagyon király.
- Próbálkozom. - Ne mondd!
Szerinted változik, tanul?
Fejlődik bármilyen módon?
A bankszámláján kívül?
Nem.
Nem. Ugyanolyannak látom.
Tudom, hogy jól érzi magát, ami jó,
de ő mindig jól érzi magát.
Semmit nem változott,
és a turnéja tutira nem fogja megváltoztatni.
Mintha egy esküvőn lennénk.
Olyan, mintha egy esküvő koktélpartiján lennénk.
- Imádom. - David: Hoztam bongót. Kell?
Igen. Hozd ide!
A kocsiban van.
- Igen, hozd! - Tesó!
- Igen, légyszi! - Minden jobb.
Minden jobb. A több jobb.
David egy hagyma, öreg.
Sosem tudhatod, Krumholtz melyik réteget hámozza le.
Örülök, hogy a bongóréteget hámozta le.
Igen, reméljük, ez az utolsó réteg.
Még egyszer kösz! Már alig várom.
Most viccelsz? Imádom ezt.
Egy zsidó király.
Zsidó király.
Az első dal, amit eljátszunk...
Nemrég felléptem Londonban,
és nem ment túl jól a nyelvi akadály miatt.
És...
A közepén arra gondoltam, el kéne játszanom egy dalt
valami angol vagy milyen előadótól. Nem tudom, hol van London.
Lecsapott rám a Mandela-effektus. Ismertem egy dalt.
Eljátszottam, és tök jól ment.
Úgyhogy azóta is játszom.
Ha ismeritek, énekeljetek velem!
Szerintem tetszeni fog.
Szia, Adam!
Hogy is kezdjem?
Elértük Gallagheréket,
- az Oasis csapatát. - Szuper.
- Igen... - Nehéz volt.
Igen, sajnos,
mert most, hogy utolértük őket,
úgy fest, jogilag nem fog menni
az Oasis-dal.
Mi van?
- Igen. - Ez meg hogy lehet?
Eljátszottál élőben egy Oasis-dalt szerzői engedély nélkül.
Azt semmi nem tiltja.
Eljátszhatsz egy dalt.
Nem értem.
A szerzői jog úgy működik,
hogy van a kiadás,
- és van... - Nagyon jól tudom!
Nem vagyok hülye!
Az egész különkiadás azon alapult, hogy megszerezzük a dalok jogait.
Ez a lényeg!
Ez az egész lényege!
- Azt kellett volna... - Most ott áll majd egy dundi,
sármos fickó anyag nélkül.
Mit mond majd a többi stand-upos?
Nekem ennyi volt. Pally előtt legördül a függöny.
A császár meztelen.
Nem vagyok vicces.
Nincs anyagom.
Nem tudok szórakoztatni.
Mindenről hazudok.
Bla-bla-bla.
Bevághatnánk Davidet.
Jó viccei vannak.
Nem igaz.
Elég vicces.
- Lazít a... - Nem.
- Imádják őt.
- Elmegy. - Imádják Davidet. Jó lesz.
Ez egy rémálom.
Ez az egész szörnyű lesz.
Azt hittem...
hogy nyerek egy Emmyt.
Mint Bob Burnham.
Ez csak a „Supernova”.
Csak az Oasis.
Kibaszott Gallagher fivérek!
David Krumholtz, emberek!
Köszönöm, zsidó királyom!
Következzék az este zenés része!
Két okból játszom el a következő dalt.
Érdekel titeket?
Gondolom, nem. Nem számít, igaz?
Tényleg nem számít, ugye? Ez az egész egy komédia.
Azt csinálom, amit nem akartam,
csak zenélni, és élvezni.
Igaz? Ez az igazság. Olyan izzadságszagú és szánalmas!
A szüleiről is ezt gondolja az ember ilyen helyzetben.
Van egy barátod, és imádod,
de amikor másokkal van, soknak tűnik?
Ilyen szülőkkel nőttem fel.
Így lyukadsz ki itt, idegeneknek könyörögsz, hogy szeressenek.
Egy lyukat töltök be, egy nagyon mély és szomorú lyukat.
- Hoztam pár szuvenírt eladni. - Jó.
Hová tegyem?
Van eladód?
Nincs. Gondoltam, nyomtatok egy feliratot,
hogy: „Ne légy pöcs!”
Talán működik.
Nem halloween van.
Igen.
Szerintem a közönséged eléggé...
- Tiszteletteljes? - Igen.
Remélem.
A nagy része a családtagom, és főként miattuk izgulok.
Apám fellép velem ma este. Játszhat a zongorádon?
- Igen. - Jó, csak egy dalt.
Aztán 100 év alatt visszamegy a helyére.
- Aranyos lesz. - Eljátssza, milyen nehezen megy,
pedig csak azt akarja, hogy őt nézzék.
Az est lezárása...
Nem az egész esté, mert lesz még a ráadás.
Tudom, hogy hazudtam ma este.
És elnézést akarok kérni.
De olyasmit csinálok,
aminek semmi értelme.
Keresed a mélységet, az okokat, a miértet.
Arra jöttem rá ma este,
főleg így, teljes bandával játszva,
tök jól szórakozva, hogy...
mindezt magamért csinálom.
Sajnálom. Nem értetek.
De úgy érzem, be kell bizonyítanom nektek valamit.
Azt, hogy a szüleim tényleg...
szalonban énekeltek.
Ahhoz, hogy ezt tényleg...
bebizonyíthassam...
felhívom apukámat a színpadra, hogy eljátsszon velem egy számot.
Hölgyeim és uraim...
dr. Steven Pally!
Be kell állítanom, pillanat!
Mint a többi vendég. Csak nyugodtan!
Hozzam el a lámpádat, amivel az étlapot szoktad nézni?
Apa 17:30-ra jön próbálni, megint.
Nagyon nehéz eset.
APA/SZALONÉNEKES/ORVOS
Tudsz vibrátózni?
Tudom, hogy nem szeret rögtönözni, de én igen.
És ez nem az ő műsora, hanem az enyém.
Meg kell nézned. Nagyon jó.
Csodálatos.
Van időnk. Jók vagyunk.
Csak apa miatt kell előkészülni.
- Apa! - Veszitek?
Az egész estét felvesszük.
Mit mondtál?
- Az egész estét felvesszük. - Oké, remek.
Oké.
Egek!
- Mehet, apu? - Várj, csak...
Ezt a dalt küldeném valakinek.
- Lehet ilyet? - Ez nem a te műsorod, de persze.
Ezt a dalt a három gyönyörű gyerekemnek küldöm.
- Te is köztük vagy. - Tudom.
A többivel még nem találkoztam.
Már várom.
A másik kettő is itt van ma este.
Csodálatos gyerekek.
Apa, már beszéltünk erről a részről. Megbeszéltük.
Tudtam, hogy nem fogsz hallgatni rám,
mert azt mondtad: „Ezt a részt nekem kéne énekelnem.”
Szó szerint azt mondtad: „Ezt a részt nekem kéne énekelnem.”
Mire én azt feleltem: „Nem neked kéne.”
Mire te: „De igen.” Mire én: „Ez az én műsorom.”
És az első próbán te énekelted azt a részt.
Kicsit durva voltam...
Jó az egyensúly?
- Szerintem csodásan hangzol. - Jó, de...
- De én... - Ez szubjektív. Ti mit gondoltok?
Srácok, apának pozitív megerősítés kell.
- Jó az egyensúly? - Igen.
- Csodás. - A lányaid és a menyed
azt mondja, csodás. Kell ennél több megerősítés?
Nagyon nehéz vele dolgozni.
Elképesztően nehéz.
Nehezebb, mint bármelyik másik zenésszel.
Nagyon sokat követel.
Szerinte nem tartom a tempót. Összevissza rángat.
Tök szar.
A szüleim...
Apám, tudod...
A szüleim hivatásszerűen énekeltek együtt,
de otthon is,
és mióta anyukám meghalt,
úgy érzem, talán apa most...
esélyt kap, hogy újra vele énekelhessen,
még ha anya nem is lesz ott.
És vége a dalnak.
Gyönyörű.
Nagyon jó, apa. Fantasztikus. Annyira ügyes vagy! Szeretlek.
A műsor nagy része azon alapul, hogy igazat mondok-e vagy sem, és...
a...
A szüleim...
személye fontos részét képezi.
Nagy kérésnek tűnik,
de hogyan tudnám jobban alátámasztani
a szavaimat a közönségnek, mint hogy megmutatom?
Hogy zárjuk le a dalt, Adam?
Köszönjük szépen! Csodás este volt.
Jól mulattunk. Köszönjük szépen! Apukám, dr. Steven Pally.
Látjátok, tényleg...
Na mindegy, köszi szépen!
Mi?
Nem tudom. Van még időnk? Nem tudom.
Sokba kerül átlépni az időkorlátot? A fenébe, csináljuk!
Mielőtt kijön a zenekar az utolsó dalokhoz, minden...
A rockzenész példaképeim általában úgy csinálják,
hogy kijönnek, és eljátszanak egy lassú számot,
mielőtt kihozzák a zenekart, és utoljára letépik az arcodat.
Úgyhogy ezt fogom tenni.
Ez egy saját dal lesz.
Senki sem szívesen hallgatja. Megértem.
Mintha a gitárom elővenne egy apró gitárt,
és elkezdene játszani rajta. Vágom.
De már...
Úgy értem, gondoljatok arra, mi történt már ma este!
Kihúzom a saját dalokat a listáról.
- Úgy érzem... - Ez a te műsorod.
- Tudom. - Rád kíváncsiak.
Tudom, de úgy érzem...
Ha saját dal, szerintem játszd el!
Nem, szerintem túl sok. Még nem megy elég jól.
Megpróbálom a hangpróbán, de kételkedem a dalban.
Ha bármit megkaphatnék
Ha mindent megkaphatnék
Kérlek, mondd el Mit kérsz vacsorára
És ez minden
Nem érdekel az étlap
Nekem bármilyen konyha jól lesz
Sós, savanyú és édes Nekem nem számít
Csak téged akarlak boldoggá tenni
Úgy szeretem az ételt, mint mindenki más
Hidd el, nem maradok szégyellős
De drágám, kérlek, könyörgöm
Ne mondd, hogy nekem mindegy Amikor megkérdem, mit kérsz
Mindenki!
Ne mondd, hogy nekem mindegy
Amikor megkérdem, mit kérsz
Ne mondd, hogy nekem mindegy Amikor megkérdem, mit kérsz
Köszönöm!
A műsor egyik legfontosabb eleme,
hogy igazat mondok-e, mikor mondok igazat, és miért számít ez.
Mit számít? Nemcsak hogy mit számít,
de miért foglalkozom azzal, hogy nem számít?
Nem kéne csak simán igazat mondani?
De szerintem ez az élet hülye vicceinek háttérszövege. Mindegy.
Tök jó. Imádom.
Az utolsó szavaim a következők:
Ebben a példátlanul nehéz és aggodalmas időszakban
össze kell jönnünk együtt nevetni,
énekelni, zenélni, és ha végül ágyba viszünk valakit,
akkor mindez megérte.
De ha nem, akkor a nyomorúságos élet az egyetlen választásunk,
és a végsőkig ki kell tartanunk mellette.
Van pár észrevételem.
Nem érdekel!
Komolyan kell venned,
te kibaszott seggfej!
Tudom, de nem érdekelnek az észrevételeid.
Ez volt a legeslegjobb.
Király. Nagyon kedves vagy, Dave! Köszi szépen!
Azt lehet rólam elmondani, hogy alig létezem.
Alig élek, alig vagyok élő ember.
Valami kézzelfoghatót
akartam létrehozni.
Az elmúlt évek a járványokról és a sztrájkokról szóltak,
és sokat voltam egyedül.
Lámpalázas lettem. Vagy nem is.
De inkább nem is így nevezném. Hívjuk apátiának!
Érdektelen voltam.
Abból pedig nem születik jó munka.
Aztán félni kezdesz, hogy nem alkotsz jót.
Így aztán ki kellett törnöm ebből az állapotból.
Arra gondoltam, ha valaha is fellépek még,
azt egyedül kell tennem.
Köszönjük szépen, remekül éreztük magunkat!
Csodás volt. Köszi szépen!
- Király! - Haver, ez...
Meddig veszed?
Amíg azt nem mondod, stop.
Oké, lassan leállhatnánk? Rohadtul elfáradtam.
- Nagyon jó volt. - Nagyon.
- Jó buli volt. - Teljesen...
- Jó buli. - Tetszett?
- Igen. - Örülök.
- Jó buli volt. - Örülök. Apa, szuper voltál!
- Te szórakoztál a legjobban. - Igen.
Meg is látszott.
Mikor tanultál meg ilyen jól gitározni?
Hogy érted? Kösz, Amy! Hogy érted?
- Mindig is tudtam gitározni. - Ilyen jól?
Dokumentumfilmet forgatunk, úgyhogy azt akarom mondani...
Igen, Kate, kérlek, ne állj az útba...
- Persze. - Mert ez egy szomorú pillanat.
A közönség jelentős része előtt
takarítom fel a mocskomat.
Kidobott pénz, nem igaz?
- Helló! - A feleségem.
- Hogy vagy? - Igen, nem váltunk el.
- Értem. - Nem, ma nem.
Köszi!
Inni akarok. Úgy érzem, lemaradtam egy italról.
Úgy fest, bezártak.
- Király vagy. - Nem viszel haza?
Mi?
Azt mondtad, te viszel haza.
Nem. Azért hoztál el te, hogy tudjak inni.
A műsor alatt. Köszi!
Sajnálom, hogy azt mondtam, elválunk.
Azt mondtad, egy éve nem ültünk le együtt.
Ez csak azt mutatja, hogy milyen az Illuminati,
a zsidó elit és Hollywood tagjának lenni.
- Csodálatos. - Igen.
- És én bejutottam a kulisszák mögé! - Így van, befogadtunk.
Kellett egy gitáros.
Pontosan.
Szerintem az fog megmenteni, hogy tudok gitározni...
- A közelgő faji háborúkban? - Igen.
Igen, nem lesz gond.
Nagy vállalás volt ez kordbársony öltönyben.
Legközelebb könnyebb ruházat kell.
Lenvászon. Lenvászonban fogok turnézni.
Amikor összeházasodtunk, gondoltad volna, hogy ez vár rád?
- Őszintén? - Igen, őszintén.
Oké.
Azt hitted, nem maradunk együtt.
Várjunk!
Danny, öregem, elcsesztem. Miből gondolod, hogy nem fog menni?
Basszus!
Ez az.
Köszi, Bell House!
Szóval? Miért csináljunk bármit is?
- Halló? - Helló, Adam!
Brent Hodge vagyok, a stand-up miatt kereslek.
Mi újság?
Épp a filmen dolgozom.
Szerintem jól állunk.
Van pár kisebb gond.
Beszéltem az ügyvédemmel
és a te ügyvédeddel is, és...
nem a dalokkal meg a szerzői joggal van a gond.
Semmilyen tényt nem tudunk alátámasztani,
ami elhangzik a műsorban.
Nincs semmi nyoma,
hogy a szüleid
együtt énekeltek volna bárhol is.
Tudod, a szalonban éneklős dolog.
Igen.
Azt mondod: „Dr. Steven Pally...”
Tehát apád orvos?
- Mert azt mondod... - Mindkettő.
Apám orvos.
De szalonokban is énekelt. Gondolom, kissé zavaros.
Szalonokban énekelt korábban, most meg orvos.
Értem.
Esküszöm!
És tudod, a feleséged.
Viccelődsz a válással.
Ő tényleg a feleséged?
Sajnálom, nem erősködni próbálok, csak...
rengeteg időt öltem ebbe bele.
De nem folytathatom,
ha hazudsz magadról.
Esküdj meg,
hogy minden igaz,
és akkor jók vagyunk.
Adam?
Ne mondd, hogy nekem mindegy Amikor megkérdem, mit kérsz
Ne mondd, hogy nekem mindegy Amikor megkérdem, mit kérsz, ez milyen?
Ne mondd, hogy nekem mindegy Amikor megkérdem, mit kérsz
Mert én bármit megzabálok.
Szia, Brent!
Adam vagyok.
Bocsánatot akartam kérni,
amiért felkaptam a vizet.
A különkiadás nem egy dalon múlik.
Te remek fickó vagy,
akit
az őszinte jóindulat vezérel.
Biztos, hogy a film
király lesz, még akkor is,
ha nem tudtál
mindent megvalósítani,
amit ígértél.
De szerintem
a műsorhoz hasonlóan
ez is olyan lesz, amilyen.
A feliratot fordította: Eszter Borbála Kuruc