Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Chcete slyšet můj oblíbený newyorský vtip?
Dobře, paráda.
Mám vás rád.
Taky vás mám rád.
Hrdost na své město máme v krvi.
Ale v Chicagu to dotáhli ještě dál.
Chicago je velmi divoké,
ale lidi tam jsou hrdí na něco, na co by být neměli.
Jsou hrdí na tragédie, které se u nich udály.
Dokonce si fotbalový tým pojmenovali Chicago Fire.
My milujeme New York. Ale nepojmenovali jsme fotbalový tým…
třeba New York 9/11.
Říkáme mu „tryskáči“.
Heleďte se…
Ale říkali jsme mu tak už předtím. To je shoda náhod.
Čumíš, Chicago, co? To je sebevědomí.
Nebo zákulisní informace. Ale politiku stranou.
A teď pořádně zatleskejte mému synovi,
Andrewovi Schulzovi!
Ahoj, New Yorku!
Ať je vás pořádně slyšet!
ANDREW SCHULZ: ŽIVOT
Změnil se mi život. Narodilo se mi dítě.
To je super. Jo.
Jo, to je.
Aby bylo jasno, porodila ho moje žena.
Muži by si neměli připisovat zásluhy za porod.
Víte, o čem mluvím, že? Dneska je moderní říkat:
„Jsme těhotní.“
„Porodili jsme.“
„Sklapni. Nic jsi neudělal. To je urážka.“
Jako když má žena řekne, že jsme hodně vydělali.
To jako fakt? My?
Vydělávat je porod pro mě.
Akorát že na to není epidurál.
Dělám si legraci, mámy. Máme tu mámy?
Přesně o tom mluvím.
Porod je ta nejdivočejší věc, jakou jsem kdy viděl.
Kéž bych si přečetl, co mi ten felčar dal,
to vám řeknu.
Když vaše žena poprvé otěhotní, jdete ke specialistovi,
kterému se říká gynekolog, že?
Nevěděl jsem, co to je. Přišlo mi to jako něco pro gaye.
Moje žena na tom trvala.
Proč je potřeba felčar přes gaye
k narození dítěte?
Co ti o tom vědí? To přece není jejich parketa.
Moje žena neukáže mezinoží někomu,
pro kterého je vagína fuj.
„Hnus!
Chci se dívat na něco sexy, třeba zadek plnej sraček, jo?“
No, stejně jsem si nic nenačetl,
takže jsem nevěděl, co čekat.
Ženě praskla voda. Šílel jsem. Nintendo Switch mám nabitý.
Mám prodlužku pro případ, že by zásuvka byla daleko od gauče.
Jedeme do nemocnice. Šacuje mě ochranka.
Schulz bude táta. Jo, hodlám porazit Maria Karta.
Jdeme na pokoj.
Začíná porod. Překvapení začínají.
A teď vám řeknu něco, co jsem měl vědět.
Během porodu každé dvě hodiny přijde doktor a přímo před vámi
strčí prsty do vaší ženy.
To je dost důležitá informace, ne?
Asi to bylo někde v těch brožurách.
To mi mohla říct dole ta ochranka, místo aby mě šacovala.
„Dalších 24 hodin bude z vaší ženy maňásek,
tak se připravte na iluminátský rituál ponížení,
kterému jste se upsal!“
Porodníka si vybírejte moudře.
Nevybírejte si někoho, kdo má pracky jako lopaty.
Když se žena nezačne otevírat, naberou to jako zmrzku.
Díky bohu za tu filipínskou doktorku.
Díky bohu.
Díky bohu. Vypadala jako ta holka, co šila kostýmy pro Úžasňákovi.
Měla malinkatou ručičku.
Prstíky jako hůlečky. Takoví mrňousci.
Vzpomínám si, jak vplula do pokoje.
Šla k mé ženě, roztáhla jí nohy, strčila do ní prsty.
A vykřikla číslo čtyři!
Přestal jsem si ho honit.
Jak to sakra myslí, čtyři? Moje žena je desítka!
Říkám svojí ženě,
ať ji pěkně zmáčkne, zlomí jí ty prsty a vcucne ji!
Čtyřky znám ze Staten Islandu.
Vím, jak vypadá čtyřka.
Jen si dělám srandu. Zdravím Staten Island.
Nic proti vám.
Jsou to ti nejšílenější Newyorčané.
Nejdivočejší ze všech.
Jestli se někdo pokusí napadnout New York, Staten Island to zmákne.
Lidé ze Staten Islandu nejsou takoví pro nic za nic,
ale k tomu se dostaneme.
Každopádně, ten 24hodinový festival prstokladu
jsem proseděl.
Pak dítěti začalo zpomalovat srdce.
Chce to akutní císařský řez.
Doktor mi říká, že musí udělat císařský řez.
Četl jsem brožurky, prý vím, co mám čekat. Jo, rozhodně.
Ženu odváží jinam, jdu s ní.
Jsem v deliriu. Palce mám od Maria celé ztuhlé.
Už 24 hodin jsem nespal.
Nemocniční Rainbow Road. Netuším, co se děje.
Doktor mě zavedl do komory
a podal mi ten jejich doktorský mundúr.
Měl jsem si ho obléct.
K čemu jako?
Snad nebudu dýni vyřezávat já?
Co to mám za debilní pojistku,
že si císaře musím udělat sám?
Nenápadně googlím „táta císařský řez“.
Najde mi to jen nějaký péčko s transkama.
Kdo si na mým mobilu hledal tyhle úžasný čuňačinky?
Chápete?
Jdu za doktorem. Moje žena leží na posteli.
Ze stropu jí přímo před prsama visí závěs.
Prý mám jít k těm kozám. Pochopitelně…
Masakru motorovou pilou se účastnit nehodlám. Zlatý prsa.
Chráním kozy. Hlídám je.
Moje žena omdlela. Já…
Mlíkárna nesmí zavřít. Dítě musí jíst.
Mlíko se nesmí srazit.
Tak jsem do nich foukal jako do flašky.
Ženu mi začnou rozřezávat.
Vytáhnou dítě, ozve se pláč.
Nevidím ho, žena mi říká, ať se na něj podívám.
Obcházím závěs. Vidím dítě.
Nevím, jestli někdo z vás už viděl zbrusu nové dítě.
Víte, jak se žáby rodí jako pulci?
Děti se rodí jako Portoričani. Věděli jste to?
Všechny se tak rodí.
Tohle jako by Portoričanovi z oka vypadlo.
Mělo kšiltovku. A klíčenku se žábou.
Řídilo Toyotu RAV4 s hodnocením 4,7 na Uberu.
Nedělalo jen „gu-gu ga-ga“. Dělalo…
Ten rytmus nemohlo mít po mně.
Zeptal jsem se doktora, proč je to dítě Portoričan?
Doktor se na mě podíval a řekl, že ho jen musí zahřát.
Vzali mého malého Portoričana.
Položili ho pod ohřívací lampu z večerky.
Fakt, nejlepší lékařské instituce
z celé Ameriky
vybělí vašeho Portoričana pod ohřívací lampou z večerky.
Portorický nátěr mi mizel před očima.
Měnilo barvy jako chameleon.
A musím vám něco říct. Dost mi to zvedlo náladu.
Chválabohu!
Dítě je bílé, jsme v klidu, ti nás nenahradí.
Mrzí mě, že jsem to řekl nahlas.
Dali nám krásné miminko.
Holčičku.
Je to fakt super. Máme tu táty holek?
Máte holku?
Takže víte, o čem mluvím!
Stres jak kráva, co?
Už chápu ta videa, kde prozrazují pohlaví.
Ten výraz táty, když vidí stoupat růžový kouř.
Když je modrý, už si malují fotbalistu.
Tváří se tak…
Růžový kouř, a oni jako by zírali do blba, že?
Jako kdyby je nepřijali do Bradavic.
A není to proto, že z dcery nemáme radost.
O to vůbec nejde.
Jsme šťastní. Líbí se nám.
Jen víme, že jako táta holky
neseme vinu za všechno, co se jí stane. Je to okamžitý tlak.
Mám momentku, kdy jsem zjistil,
že budu mít dceru.
Pokud chcete vidět stres,
ten tlak… Hoďte to na plátno.
To je…
Jak svírám prostěradlo. Takhle by nikdo vypadal neměl.
Tohle je tlak vědomí,
že ať se dceři stane cokoliv, může za to táta.
Ať se jí stane cokoli, je to naše vina.
Prošvihnu jeden zápas, a ona si založí OnlyFans.
Z nějakého důvodu padne vina na mě.
Někomu vykouří péro, může za to táta.
Je to tátův… Já péra nekouřím. O to se stará máma.
To mámy předávají kuřáckou DNA
našim nevinným dcerám
a obviňují z toho nás.
Vím, že moje žena tohle v DNA nemá.
Na to dám krk.
Vypudila ji s placentou nebo tak.
Žena mi dělá orál, jako bych ho měl z koriandru.
Dejte to pryč. Rozjíždí se mi úzkostná porucha.
Mít holku je náročné. A krásné a úžasné.
Pochopitelně je milujeme, ale je to stresující.
Mít kluka je pohoda. Kdo tu má kluka?
Máme kluky.
Přesně to mám na mysli.
Je to snadný, ne?
Když nebudete milovat kluka…
tím spíš se překoná.
Neradi si to přiznáváme, ale to je klíč k úspěšnému muži.
Zbavit se tátů jednou provždy.
Úspěch zaručen. Nikdy neselže.
LeBron James, Jeff Bezos, Ježíš.
Nikdo z nich otce neměl. Náhoda?
Zbavíte se papínka a začnou se dít zázraky.
Kdyby měl Ježíš otce, byl by tesař. Tak to je.
Byl by Jesús.
Nevisel by na kříži. On by je vyráběl.
„Je to sakra bytelný. Unese cokoli, kámo.“
„Tohle je ořech. Podívej. Ořech.“
Nahoře je to jednodušší. Ale i to má své mínusy.
Obřezal jste svého syna?
Obřezal jste ho.
O tom přesně mluvím!
Kvůli víře, nebo Americe?
- Kvůli své ženě. - Kvůli vaší ženě. Jste obřezaný?
Ne?
Vaše žena řekla, že ho s takovým pérem chodit nenechá.
Vypadá jako E.T. v košíku.
Ať mu to ufiknou!
Je to odvážné rozhodnutí. Spousta lidí cítí tlak.
Protože v Americe se všichni nechávají obřezat.
Ne!
Jasně, brácho.
Dokaž to!
Vytáhni to!
Vytáhni ho!
Neuvěřím, dokud neuvidím písečnýho červa.
Tím chci říct, že mimo Ameriku
se nechávají obřezat jen věřící.
Dělají to Židé. Však to vymysleli.
Abraham řekl, že je to smlouva mezi tebou a Bohem.
Takhle Bůh pozná, že jsi připravený.
Jestli chceš být členem kmene,
musíš to dát pryč.
To říká on, ne já.
Dobře? Upřímně, myslím, že tímhle zrovna nezačal.
Každýmu slíbil klobouk, volný pátky.
Za dva týdny si řekne o kalamáry.
Proč najednou mluví o kalamárech?
Takže Židé to musí dělat.
Křesťané nemusí. Přišel Ježíš a řekl, že Abemu přeskočilo.
Chce dětem zkracovat péra. To je divný.
Fotr říká, že už to dělat nemusíme.
Přijdou muslimové, a je to tu zpátky.
Starý dobrý časy.
Máme tu dneska muslimy?
Ať víte, proč to děláte. Nemuslimové to většinou neví.
Muslimové dělají obřízku,
protože se neustále snaží porazit Židy.
Sourozenecká rivalita stará jako Metuzalém.
„Kolikrát denně se modlí? Tak my se budeme modlit pětkrát.“
„Kolik dní nejedí? My nebudeme jíst celý měsíc.“
„Obřezávají chlapce?“
Většina Američanů to dělá bezdůvodně, jasný?
A vtipné je, že všichni rodiče nám to dělají,
ale nikdy nám to neřeknou.
To, že máme jiný ptáky.
Takže to zjistíme až náhodou.
Jste v posilovně.
Vidíte nějakého Srba, jak se sprchuje,
a říkáte si, co to je?
Co to má Dragel s pérem? Vidím dobře?
Má na ptákovi píču!
Dragel má na konci vagínu. To je šílený!
Při kýchání si nesmí držet nos. Jinak mu to vystříkne spodem.
Pamatuju si, když jsem se dozvěděl o neobřezaných pérách.
Díval jsem se na porno, ten chlap nebyl obřezanej,
ale v názvu to nebylo.
Nelegální. To by mělo být zakázané.
Pamatuju si, jak mu ho ta holka drapla. Vypadal, že je halal.
Víte, co myslím? Jako…
Oholená šavarma, chápete?
Vypadal jako obřezaný. Čisto. Zapnu ruční pohon.
Najednou mu popadla péro.
Vytáhla nahoru.
Hlava… pryč.
Pustím péro a říkám si, co je to za kejkle?
Nebudu si honit u bezhlavýho jezdce ze Sleepy Hollow.
To je totální absurdistán.
Stáhla ho zpátky dolů. Zajel jak do nory.
Chtěl na vzduch.
Nadechl se.
Tak mě to naštvalo, že jsem jim nechal komentář.
Nebyl jsem sám.
Pod pravým uživatelským jménem.
Ať bere svou práci vážně.
Holka si vybělí zadek a on si přijde v montérkách.
To přehnal.
Jsme hrozně arogantní.
Lidem, kteří nejsou obřezaní, říkáme „neobřezaní“.
Vymysleli jsme pro ně slovo, které nemusí existovat.
Máme všechna slova. Je to „obřezaný“ a „péro“.
Neříkáme lidem „negayové“.
Je to jen „gay“ a „jdeš do nebe“.
Existují dva velmi odlišné…
Já pravidla nevymýšlím.
Proberte to s Židy.
Starý zákon. Tam to všechno je, jasný?
Hele.
Otěhotnět je těžké.
To jsem netušil.
Všichni tady dobře poslouchejte.
Je to těžké.
Celý život nám lžou o praktikování bezpečného sexu.
Bezpečný.
Když nemáte kondom, nechte ho tam.
Nic se nestane.
A co kapka lásky? Příprava, sezóna, play-off,
nechte ho tam.
Pokud není rodilá Španělka,
nemáte se čeho bát.
Poslyšte.
Když mluví španělsky, máte problém.
Se Španělkami je to nalevačku. Jakmile zasunete,
zaručeně trefíte cíl.
Stačí ubrousek.
„Aj, dvojčata.“
To se stává pořád.
Tolik let jsem se bál, že někoho zbouchnu.
Toho jsem se bál už od 12 let.
Od chvíle, kdy jsem si začal mastit kládu.
Bál jsem se až tak,
že jsem vždycky po akci prkýnko vydezinfikoval.
Spláchnout, počkat
a znovu spláchnout.
Hrozně jsem se bál, že máma půjde na velkou…
a za devět měsíců porodí retarda.
Máma položí kabel.
Šplouch, a jeden Willy je na svobodě.
Na 18 let mám vystaráno,
protože jsem nespláchl dvakrát. Idiot.
Ženy jsou mnohem uvědomělejší, pokud jde o křehkost plodnosti.
Moje žena snila o mateřství.
Než jsme se začali snažit,
bála se, že se nám to z nějakého důvodu nepodaří.
Jako by o mně pochybovala.
Klidně ji zbouchnu tady a teď.
Jen musím při výstřiku zatnout zuby.
Nechtěl jsem jí vystřelit mozek z hlavy.
Přece nebude vydechovat hlavou,
protože jsem při výstřiku ještě dotáhl mrtvej tah?
Kdybych to udělal,
vypadala by jako jednorožec.
Hrozně mě to urazilo.
Pamatuju si, že když jsme poprvé dělali dítě,
vystříkl jsem, podíval se na ni a řekl, že je to tutovka.
Jako Steph Curry. Byl jsem jako…
Uběhlo šest měsíců. Nic.
Moje žena šílela.
Bála se, že je to její vina.
Já se taky bál.
Že je to její vina.
Já mám sperma v pořádku.
Udělal jsem tohle, drželo to pohromadě.
Hele, dámy. Takhle my muži vědecky testujeme naše spermie.
Když to máme na prstech, uděláme…
Když se nepřetrhne, máme Nicka Cannona.
Chce to 90 stupňů.
Jednou jsem zkusil tohle.
Natáhl jsem to až sem.
Mohl bych to prodávat jako švihadlo.
Žena mi řekla, že si chce nechat vyšetřit vaječníky
a jestli nechci jít taky na testy.
Rozhodně.
Udělal bych pro ni cokoli,
i když pro mě je to plýtvání časem a penězi.
Já bych tím evidentně mohl lepit tapety.
Mám to sakra lepkavý.
Jestli chcete pověsit obraz nebo ledničku, jsem k vašim službám.
Z fleku bych se uživil jako Spiderman.
Muži si nechávají vyšetřit sperma.
Musíte do nemocnice, udělat se do kelímku,
což už samo o sobě je silně pokořující zážitek.
Protože se ukázalo, že na zádech dávka vypadá větší.
Celé moje sebevědomí stálo na objemu na zádech.
Teď už vím, že je to přelud. Je to lež.
Ženská záda jsou ve skutečnosti vytvořená z bočních zrcátek.
Věděli jste to?
„Objekty se jeví větší, než v reálu jsou.“
Pokud jde o záda, jsem umělec.
Zaměstnanec Nickelodeonu.
Mohl bych rozdávat dětské ceny.
„Kapesníček.“
Ani švédská utěrka
by jí nestačila.
Šel jsem tam s velkou sebedůvěrou.
Dali mi kelímek, já jim vrátím Martini.
Jsem připraven.
Jdu do kabinky, vyhoním si ho.
Otevřu oči.
Podívám se.
Cože? Netrefil jsem se?
Bylo tam sotva na dně, mohl jsem si ty plaváčky pojmenovat.
Ve třech čtvrtinách byla na kelímku červená ryska.
Z jakého důvodu? To dodnes netuším.
Tři čtvrtiny kelímku?
To lidem rozdáváte kelímky pro hrochy?
Na co kelímky? Obal na kontaktní čočky stačí.
Udělám z toho Guinness.
S pěnou nahoře.
Sestra musí počkat, až spadne pěna. To nikdy nepila pivo?
Už nejsem tak sebejistý.
Bude to vůbec stačit?
Seberu odvahu, která mi ještě zbyla.
Zhluboka se nadechnu. Vyjdu z kabinky.
Vidím zdravotníka.
A je to chlap jak hora.
Z haleny mu lezou chlupy na hrudi.
Má zlatý řetízek.
Nemá ani crocsy. Má jordanky, chápete?
Ten tady nedělá na plnej úvazek.
Tohle je nějaká levota. Určitě čóruje fentanyl.
Nenápadně se k němu vydám.
Jsem od něj asi metr a půl. Vzhlédne. Uvidí mě.
„Schulzy!“
Něco vám řeknu.
Poslední místo, kde chcete, aby vás poznali,
je spermabanka,
když v ruce držíte kelímek s kapkou spermatu.
Prosím ho, aby tolik nekřičel.
Ptám, jestli tohle stačí?
Vezme kelímek.
Podrží ho proti světlu,
jako by to byl drahokam.
A říká,
že u nich dělá jeden gay.
A ten toho prej má víc i mezi zubama.
Žádná vzpruha, ale vtip dobrý. Všechna čest.
Mám být bez obav, prý stačí jediná.
Mám strach.
Odcházím.
Celý týden se snažím povzbudit se.
Mluvím si pro sebe.
Sice toho nemám moc, ale zato hustý.
Je to špička, kvalitka.
Pro výsledky si jdeme se ženou.
Doktor začíná u mé ženy, Emmy.
Její vaječníky jsou prý
naprosto nádherné.
Úžasné. Velkolepé. Naprosto neposkvrněné.
Ten lump superlativy nešetřil.
Vybal číslo do 10 a mlč.
Přestaň mluvit o vnitřku vagíny mé ženy.
Víte, jak to vypadá uvnitř. Jako…
Nějak takhle…
Jako naštvaný Mexičan.
„Chceš vajíčka? Tak si pro ně pojď.“
Jsem mimo. Podívám se na něj.
A ptám se, v čem je problém?
Podívá se na mě a říká,
že moje sperma je C+.
Málem jsem omdlel.
Vždyť to ani neochutnal!
No ne? Který…
Uznávám, začal jsem se bránit.
Jak to sakra myslí, C+?
Moje spermie prý špatně plavou. Aby ne, když jsou v kelímku.
To ho jako nenapadlo?
On by ve vířivce taky neplaval.
Sednete si, uvolníte se, dáte jointa.
Voda vám tryská do zadku, ale vy ani neceknete.
Jinak by to bylo teploušský.
Ptám se, proč neplavou dobře.
Prý to může být mnou.
Nebo proto, že 15 let beru prášky na vlasy.
Cože?
Říká, že mi sice nepadají vlasy,
ale spermiím se nechce plavat.
Mám háro jak hipík, ale ženu oplodnit nedokážu.
Tak moment, sakra.
Nikdo mi neřekl, že po těch prášcích budu dokonalý.
To jako existuje prášek,
po kterém můžeme stříkat dle libosti,
žena neotěhotní,
a jediný vedlejší účinek je luxusní háro?
Není to…
To nemá chybu. Špatnej marketing, doktore.
Říkám ženě, že kašlu na vlasy, že chci dítě.
Odpoví mi, že zjistíme možnosti.
To zabolelo. Nebudu lhát.
Chápu to, mám velké uši a nos a bez vlasů
bych vypadal jako od Gringottových.
Ale i tak to zabolelo.
Ptám se doktora, co tedy můžeme dělat?
Prý máme zkusit IUI.
Cože?
Říká, že intrauterinní inseminace.
Sice mám jen státní školu,
ale zatraceně dobře vím, co se má dělat.
Jsem v děloze
a kropím to tam, seč mi síly stačí.
Poslední půlrok dělám ze své ženy cannoli.
Ne, IUI je něco jiného.
Takhle přesně mi to řekl. Cituji.
„Až bude mít vaše žena vrchol ovulace,
přijdete do nemocnice.
Budete každý v jiném pokoji.
Budete masturbovat a já si pak vezmu váš vzorek.
Půjdu k vaší ženě do pokoje…
a ten vzorek do ní zavedu.“
Co mi to tu kurva vykládá?
Chci to zopakovat.
Musel jsem se přeslechnout.
Jako by říkal, až se vyhoním, převezme to on.
Tak mi to znělo.
Nepotřebuju žádnýho doručovatele semene. Doručím si to sám, díky.
Mám sedět a dívat se, jak oplodňuje moji ženu?
Co až se dítě zeptá, odkud se vzalo?
Já, tvoje máma a kamarád…
jsme měli Diddy párty, víš?
Jdeme do toho.
Zkusíme IUI.
Nic.
Příroda nefungovala.
Péro nefungovalo.
Tak co, doktore, co tam máte dál?
Zbývala ještě jedna možnost.
IVF. O tom jste už slyšeli, ne?
Většina neví, co to je. Je to Jurský park.
To je přesně ono.
Vezmete sperma a vajíčka.
Pošlete je do labiny, kde jsou cizí spermie a vajíčka.
Snad čtou etikety. A je to, ne?
Už chápete, proč mě zaskočilo, když mi ukázali Portoričana.
No jasně. Škrábu jako kocour.
„Nemůžu to přečíst. Podej mi Hectora. Ten ji nabouchá.“
IVF je pro ženu velmi těžké.
Pro muže velmi drahé. Myslím, že o tom moc nemluvíme.
O finančním traumatu s tím spojeným.
Za dítě chtějí 30 000 dolarů.
Začal jsem vyhledávat obchod s lidmi.
Jen ze zvědavosti.
Jsem kapitalista. Jsem pro volný trh.
Za litr dostanete zbrusu nového Brazilce.
To je novinka.
Amazon Prime z Amazonie.
Amazon je prostě topovka.
Ráno je sklidí a odpoledne už zvoní pošťák.
Na chvilku pod lampu, a mám bělouška.
Měl jsem to zmapované.
Tohle je možné jen v Americe.
IVF má své výhody.
Když oplodníte vajíčka mimotělně,
víte, jakého pohlaví je embryo, ještě než ho implantujete.
Takže technicky vzato si můžete vybrat pohlaví svého dítěte, že?
Je to fakt super, co?
Řekl jsem své ženě, že jestli si chce vybrat pohlaví,
tak nejsem proti.
Ale ať si vybereme cokoli,
měnit se to už nebude.
Jo. Nepřijde si za 15 let,
že se identifikuje jako… Tak to ne, já na to mám papír.
Utratil jsem 30 táců za kluka. Budu mít kluka, jo?
Jestli chceš být holka, dlužíš mi 30 táců.
Mě nenatáhneš.
Kup si svobodu za 30 táců.
Radši si běž najít práci.
Ale pamatuj, že ženy vydělávají o 25 % míň.
Tohle teď bude tvůj život. Doufám, že jsi připravený.
IVF je pro ženu velmi těžké,
protože musíte oklamat ženské tělo,
aby vyrobilo víc vajíček než obvykle.
Kolik vajíček měsíčně žena vyrobí?
Slyšel jsem 17. Ona řekla, že neví.
Je to jedno vajíčko měsíčně.
Holt vám to musí vysvětlit chlap.
Kdybychom vám nevysvětlovali, nic byste nevěděly.
Jen byste dřepěly.
„Udělám koláč a dám ho na okenní parapet.“
Vyprodukujete jedno vajíčko měsíčně.
A když se z toho vajíčka nestane dítě, stane se z toho menstruace.
To je ta krev, co z vás vychází.
Dobře. Jen se ujišťuju. Dobře.
U IVF musíte oklamat tělo, aby vyprodukovalo víc vajíček,
třeba 20 nebo 30.
Jak to uděláte?
Injekce.
Injekce, případně víkend hvězd NBA.
V blízkosti nejžádanějších hráčů se z holek stane
dávkovač bonbónů Pez, ne?
Máte pravdu. Injekce, rozhodně.
Ženu musíte našít
ženskými hormony.
Musí jim stříkat i z uší.
Tyhle hormony dělají z žen ženy, ne?
Muže dělá testosteron.
Každé ráno injekce.
Každý večer injekce. Každé ráno injekce.
A určitě je to náhoda,
ale čím víc ženské šťávy do své ženy napíchám…
Co se stane s jejím chováním? Zkuste hádat.
Myslíte, že třeba začala logicky myslet…
„Ty umíš dobře parkovat. Jak to, že ti to tak jde?“
Mohli byste si myslet, že jí přeskočilo.
C je správně.
Ještě že mi zbylo trochu testosteronu.
Když se trochu moc odvázala, našil jsem ji téčkem.
Za Alžírsko by na olympiádě boxovat nemohla.
Dostala jen tolik, aby se uklidnila.
Jen tolik, aby se uklidnila.
„Kdes sakra včera byl?“
„Bože můj!
Cítím se racionálně.
Chceš slyšet příběh bez zbytečných detailů?
Spletla jsem se.“
No, dělal jsem to pár týdnů.
Pak se dělá takzvaný odběr,
kdy do ženy strčí sací hubici
a z vaječníku vycucnou vajíčka.
Nám to vyšlo zrovna na Velikonoce.
A vaším jediným úkolem při IVF je,
že se musíte vyhonit. Nic víc.
Zavolají vám, aby naplánovali hoňku.
To byl jeden z nejúžasnějších momentů mé kariéry.
Zavolali mi na mobil.
„Pane Schulzi,
potřebujeme semeno.“
Ptám se, kam ho chtějí.
Prý to není hra.
To je naprosto férová reakce.
Mají schůzky každou celou hodinu
od 8:00 do 16:00.
A mám si vybrat čas.
Co byste vybrali?
- Ve 14:00. - Ve 14:00.
To je ale nemrava.
Ve dvě. Vejdete tam, na podlaze jsou přilepené mouchy.
Na zdech graffiti ze sperma.
Ze stropu kape stalagmit.
Sedačka je propocená. Ve dvě?
Pořád se usmívá a má radost. To je nechutný.
Nepotřebujete ani lubrikant.
No, já si vybral osmou.
První schůzka, chládeček.
Tohle proměním v pořádnej trénink.
Řekněte mi, jestli se mýlím.
Předpokládám, že když mám schůzku
tak brzo ráno kvůli takové intimní záležitosti,
že tam budu jediný. Taky byste to čekali?
No jasně. Nechcete v čekárně sedět ještě s někým jiným.
Nebo jo? To by bylo trapné.
Vyhýbáte se očnímu kontaktu a zahříváte si ruce.
Přijdu v 7:58.
V čekárně je 25 chlapů.
Všichni si mysleli, že tam budou sami.
Protože jeden si přímo v čekárně
nabíjí Fleshlight.
USB nabíječka ve zdi, Fleshlight bliká.
Říkám si, vodní dýmka, dáme čouda.
Jeden chlap si přivedl malou Asiatku. Geniální.
Ani jsem nevěděl, že si můžete přivést profesionální ždímačku.
No, ona to byla jeho žena, ale to jsem nevěděl.
Jinak bych si ji půjčit nechtěl.
„Půjčte mi na pět minut levačku.
Klidně tu nedominantní. Pět minut mi bude stačit.“
Nálada v čekárně
je ponurá.
Poločas. Prohráváme o 40. Je to bída.
Tak jo, každý má mezi nohama svou hlavu.
Vejde zdravotník. Ta stejná vazba.
Vyvolá mě. Jdu nahoru.
Vidí mě na tři metry.
„Schulzy!
Chcete vysadit svoje utopence?“
„Utopence?“
„Jo, ty, co neumějí plavat.“
Na vtipy vede dva nula.
Každým mě srazí na kolena, ale pobaví mě.
Nemám se bát. Stačí jediná.
Podá mi igelitový sáček s příslušenstvím.
Je tam kelímek, krém, kapesníčky.
Ukazuje směr do honírny.
Předpokládám, že je hned vedle. Není.
Na druhém konci budovy.
Musím s tím průhledným pytlíkem projít celou nemocnicí.
Lidi na mě zírají, jako by Cersei šla uličkou hanby.
„Hanba!“
Cítím se nepříjemně. Přidávám do kroku.
Vypadám, že se na samohanu v nemocnici fakt těším.
Konečně jsem ve své kabince. Je malá.
Od tohohle reproduktoru k tomuhle.
První, čeho si všimnu, že tam není televize.
Mám obavy.
Začínám hledat časopisy.
Žádné časopisy. Další obavy.
Vytáhnu mobil. Žádný signál.
Panikařím.
Nasucho jsem si nehonil už 20 let.
Taková chvíle, a žádná vzpruha?
Drandit si ho při vzpomínkách jako sériový vrah?
Zavřu oči a vzpomenu si na rok 2010.
To nepůjde ani náhodou.
Hledám prasklinu ve zdi. Jako v Shawshanku.
Tohle dám jako Andy Dufresne!
Nemůžu se vrátit a zeptat se,
jestli někdo nemá wifinu.
„Trochu ti tu hračku zahřeju, hochu.“
Panikařím. Když to nedám,
neoplodníme vajíčka
a zklamu svou ženu, protože jsem si nevyhonil.
Okno v místnosti je samozřejmě zakryté.
Najednou se zvenčí zvednou žaluzie.
Z venku
mi fešná Latinka začne říkat, co mám dělat.
Musím prý vyplnit papíry.
Okamžitě zapínám ruční pohon.
Tohle je asi v ceně toho IVF!
Hraju svou roli.
„Vyplňte papíry.“
Vyplním ti klidně i zelenou kartu, Esmeraldo.
Uděláme dva americké občany.
Cítím se velkoryse.
Ukázalo se, že je to zdravotní sestra.
Říká mi, že není čas na masturbaci.
Teď musím vyplnit papíry.
Až to vyplním, naplním kelímek.
Jestli prý potřebuju „masadlo“, můžu ho použít.
Co je „masadlo“?
„Žel.“
Můžu použít masadlo nebo žel, aby mi to šlo líp.
Pak řekla, že sliny ne. A to mě nakrklo.
Čí sliny?
Odpověděla, že moje.
To bych neudělal, to je teploušský.
I když není, tak je.
Nemůžete honit…
Jako perpetuum mobile. To není zdravé.
Co když to někdo natočí, pustí to pozpátku a já pak…
To je kurva odpovědnost! Co by tomu lidi řekli?
To já nedělám, Esmeraldo.
„Dobře, pero nedělejte to.“
Až prý skončím s masturbací do kelímku…
mám na ni dvakrát klepnout a ona si vezme kelímek.
Jasně. Zavírá okno.
Ruce si hojně mažu masadlem a želem.
Už chybí jen osel.
Masadlo a žel mi teče až na zápěstí.
Zapnu ruční pohon. Vymýšlím masturbační techniky.
Dělám pana Miyagiho.
Chobotnici.
Bouchám pérem o různý věci v místnosti.
Cokoli, abych vystříkl.
Nějakým zázrakem se dostávám k vrcholu.
Chci otevřít kelímek.
Má dětskou pojistku.
Ruce mám od masadla a želu.
Nemůžu víčko pořádně zatlačit a otočit,
abych ten kelímek otevřel.
Proč tady asi tak jsem?
Sám jsem dětská pojistka.
Snažím se ukousnout vršek kelímku. Nejde to.
Teď mám masadlo a žel
na rtech a na tváři.
Vypadám jako retrívr při hře s tenisákem. Je mi zle.
Když to nedokončím, neoplodníme vajíčka. Zklamu svou ženu.
Pak mě napadne,
že jediná možnost je dvakrát zaklepat na okýnko
a požádat tu krasavici, aby mi to otevřela.
Takže z úcty posunu ptáka na stranu.
Nechci, aby otevřela okýnko,
uviděla péro a pustila se do akce.
Však víte, co mám na mysli.
„Mám hlad! Sem s ním!“
Z úcty ke své ženě posunu péro na stranu.
Dvakrát zaklepu.
Ta exotická krasavice přijde.
Vytáhne žaluzie,
uvidí chlapa v nepřirozené pozici
s neotevřeným kelímkem
a čirou tekutinou na rtech a tváři.
Zděšeně vyhrkne,
že to snad ani není možné.
To je neuvěřitelné.
Říkala, že jsem měl masturbovat od kelímku!
V žaludku je jim to na nic.
Evidentně si myslela, že jsem si v odběrové kabince
sám sobě vykouřil péro.
Gymnastická cvičení na reprodukční klinice.
Bříško mé ženy zůstane na ocet. Už jsou v mém. Pozdě.
Největší trapas mýho života.
Nezapomeňte, že musím odevzdat vzorek.
Říkám, že to není tak, jak to vypadá.
To je žel, nešel mi otevřít…
Nevěří mi, otevře kelímek,
švihne s ním a zavře okýnko.
Začnu se zase snažit.
Najednou ji přes okýnko slyším,
jak všem vykládá,
že jsem si tam kouřil vlastní péro.
Makám dál. Slyším, jak říká, že si jdu pro další.
„Nemůžu tomu uvěřit. Je nenasytný.
Já to tušila. Proto jsem mu řekla, že v tom nesmí být sliny.
Ale nepolyká. Stříká si to na obličej. Celé to tam vymaloval.“
Ale nějakým zázrakem se mi podařilo skórovat
a mohli jsme oplodnit vajíčka. Paráda.
Jo. To bylo super.
Jo.
Podařilo se jim získat devět embryí,
což bylo úžasné.
Řekli jsme, že chceme to nejsilnější.
Pohlaví je nám jedno. Bereme, co máme. To nejsilnější.
Doktor vezme embryo a zavede ho do mé ženy.
Když ho tam vloží, tak…
A…
Prý co dělám?
Říkám, že aspoň něco chci udělat tradičně.
Já obejmu jeho, on ji
a společně to dotáhneme až k dítěti.
Šance na úspěch je prý 60 %.
Ale ve 40 % případů to nevyjde.
Poznáme to až podle tlukotu srdce.
Musíme několik týdnů počkat.
Tak počkáme. Odcházíme.
Jsme vzrušení, nervózní.
Po pár týdnech si žena chce udělat těhotenský test.
Ale doktor říkal, že musíme počkat na tlukot srdce.
Moje žena udělala, co se patří. Poslušně poslechla.
Takže jsem skočil pro těhotenský test.
V průběhu času si udělala 30 testů.
Žádný z nich nevyšel. Pokaždé brečela.
Cítím se hrozně. Za to můžu já.
A pak jsem ji viděl, jak poprvé hledí na pozitivní test.
Bylo to fakt super. Jo.
Fakt síla.
Nadšeně jsem jí ho vyrval z ruky.
Políbil jsem ho.
Bylo mi egál, že je počůraný.
Když už jsem olízl moč osoby, kterou miluju,
pusťme R. Kellyho.
Není to tak zlý, jak se zdá.
Jako teplá tequila. Schází jen limetka.
Z testu jsme v sedmém nebi.
Jsme nadšení.
S každým dnem víc a víc. Ještě pár týdnů.
Jednou ráno mi žena říká, že měla nejhorší noční můru.
Panebože, zase jsem ji
ve snu podvedl.
Protože moje žena sní jen o tom, že šukám jiné ženy.
Každou noc se jí zdá o tom, že zasouvám jinam.
A co se zdá mně? No…
Víte, co myslím? No…
Co kdyby mě to naučila? Zní to skvěle.
Mně se zdá, že mi vypadávají zuby nebo spadne ručník.
A jí o tom, že jsem DiCaprio
na přehlídce Victoria's Secret.
Trauma z hrozného snu
se nejlíp překoná,
když mi ho podrobně popíše. Třeba…
Kouří mi ho?
Ne? Ani ona ne? Zajímavé. Dobře, chápu.
I v její noční můře je to moje noční můra.
Nezdálo se jí o tom, že ji podvádím.
Zdálo se jí, že potratila.
Očividně velmi znepokojivé.
Snažím se ji utěšit.
Uklidňuju ji. Je to pro oba těžké.
Nic se neděje.
Jde na záchod.
Všude je krev.
Vyšiluju, bojím se. Netuším, co se děje.
Konečně se dovolám do nemocnice.
Máme okamžitě přijet. Sedáme do Uberu. Frčíme.
Jsme na místě.
Jdeme do pokoje a čekáme na ultrazvuk,
jestli je slyšet tlukot srdce.
A začnu se omlouvat své ženě.
Ptá se, proč se omlouvám?
Protože za to můžu já.
Všechno leží na ní a já jí nemůžu pomoct.
Je mi to moc líto.
Řekla mi tu nejúžasnější věc,
a to asi v nejtěžší okamžik jejího života.
„Andrewe, to není tvůj problém,
ale náš. A společně ho překonáme.“
Zahřálo mě to.
Moje žena si velmi chrání soukromí,
ale souhlasila, že se s vámi můžu o něco podělit.
Pusťte video.
- Můžu? - Jo, dělej.
HOLKA!
Panebože!
Já to věděl.
Panebože.
Budeš mít dítě.
Panebože.
Dej mi pusinku.
Je dokonalá.
Že jo?
Tohle je naše vnučka.
Jak se jmenuje?
- Shiloh. - Shiloh.
Znamená to „dar od Boha“.
Děkuju.
Díky moc.
A jestli někdo z vás prožívá něco podobného,
rád bych vás povzbudil,
protože světlo na konci tunelu,
když konečně uvidíte své dítě,
vám dá zapomenout na všechno utrpení.
Přeju vám hodně štěstí a Bůh vám žehnej.
Jo.
Musím říct ještě dvě věci.
Zaprvé.
Žena porodila Shiloh. Řekli jsme to všem přátelům a rodině.
Byli nadšení.
Pořád mám v mysli jednu osobu.
Toho vazbiče.
Vím, že to zní šíleně.
Ale ten chlap mě dvakrát rozesmál v nejtemnějších chvílích mého života.
Smíchem mi dal všechno.
Chci, aby věděl, že to vyšlo.
Ptám se v nemocnici.
Hledám zdravotníka, který nám pomáhal.
Můžete ho požádat, aby přišel?
Ozve se zaklepání.
A je to ta exotická krasavice.
Jen si dělám srandu.
Představte si, že uvidí mou ženu s dítětem.
„Nemožné!“
Ne.
Ne, byl to ten vazbič. Slyšel to a přišel.
Je nadšený. V sedmém nebi.
Gratuluje nám.
Prý mají ještě pět kousků u ledu, až budeme chtít další.
Smál jsem se, než mi to došlo.
Říkám, cože, pět?
Měli jsme devět embryí. Jedno je tady.
Co se stalo těm třem?
A pak mi to došlo.
To je ten jeho kšeft!
Ten hajzl krade embrya z klinik
a prodává je čínským restauracím na polívku nebo na co.
Já bych to udělal. Však se jí říká vaječná.
Mrkněte na menu!
Ptám se ho, co se stalo s těmi třemi?
Prý udělali další testy
a tři nebyla životaschopná.
Co to znamená?
Prý by je neradi implantovali.
Ptám se, proč. Prý to nedělají.
Ale proč? Prostě proto.
Proč, sakra? U nich to prý nedělají.
Chci vědět, co se stalo s těmi vajíčky.
Svalovec si mě vezme stranou.
Otočí se,
zavře dveře,
přistoupí ke mně
nakloní se a říká:
„Jsou to retardi.“
Vůbec jsem netušil,
jestli to myslel jako dětskou nadávku,
nebo mluvil vážně.
Tak se na to ptám.
A on udělá tohle.
Zdravotník. Celý v lékařském mundúru.
Ruka jako pařát.
„Zmrzlinu!“
Bráním se, co kdybychom ho chtěli?
To oni prý nemůžou.
Co kdybych na farmě potřeboval nějakého siláka?
Na shrabování sena nebo buzení kohoutů.
„Kykyryký, kdo je tam?
Zmrzlinu!“
Neustoupí. Nejde to.
Ptám se znovu. Prý je splachují.
To znamená, že všude tam, kde ústí městská kanalizace,
existuje kolonie
retardovaných želvích nindžů.
Chci tím říct, že to je Staten Island. To je ten vědecký…
Díky moc, New Yorku.
Bůh vám žehnej. Díky moc!
ŽIVOT
Překlad titulků: Kamila Králíková