Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ACEASTĂ EMISIUNE CONŢINE IMAGINI EXPLICITE DIN ZONE DE RĂZBOI
Traversăm râul ca să ajungem din Guatemala în Mexic.
Călătorim cu migranţii,
inclusiv cu acest tânăr din Honduras.
BRENT RENAUD CINEAST / JURNALIST
Spune că nu are bani. Costă doar câţiva cenţi
să treci râul cu pluta.
Dar zice că trebuie să economisească pentru călătorie.
Aşa că traversăm la picior şi nu e uşor.
Gracias.
Imaginaţi-vă că aveţi 16 ani,
plecaţi de acasă pe cont propriu
şi vreţi să ajungeţi din Honduras tocmai în SUA.
Anthony, sunt atâtea pericole!
Nu e ceva ce ar face un puşti ca tine în mod normal.
Nu am nici tată, nici mamă.
Sunt singur de la vârsta de zece ani.
Aş vrea să fac această călătorie spre nord,
pentru a pune bazele unei noi familii, cu voia lui Dumnezeu.
Anthony, ai grijă de tine, da? Sper să ne revedem.
ŞAPTE ANI MAI TÂRZIU
UCRAINA 2022
A avut loc un atac cu rachete.
Hai de aici!
- Brent, haide! - Bine.
- Să plecăm de-aici! - Bine.
CÂND RUSIA A INVADAT UCRAINA, BRENT RENAUD A DEVENIT REPORTER DE RĂZBOI
Sunt soldaţi acolo.
Nu arată bine deloc.
Eraţi aici când a căzut bomba?
Da, eram la etajul al doilea, pe partea cealaltă.
Au avut loc trei explozii. S-a prăbuşit totul.
A explodat uşa de la intrare. Nici nu pot să vă explic.
Suntem foarte speriaţi.
Mulţumesc. Îmi pare foarte rău.
- Asta era casa dvs.? - Da.
Nu mai e nici casa. Nu mai e nimic.
Ce credeţi despre acest război?
Aşa luptă ruşii.
Acum unde o să mergeţi?
Nu ştiu. E o tragedie.
Îi blestem pe ruşi.
Nu poporul rus.
Le blestem guvernul.
Pe toţi oamenii lui Putin.
E o crimă.
Îmi pare rău.
E greu să vezi asta.
E foarte greu.
ÎNARMAT DOAR CU O CAMERĂ: VIAŢA ŞI MOARTEA LUI BRENT RENAUD
PE 13 MARTIE 2022, BRENT RENAUD A FOST ATACAT
DE SOLDAŢI RUŞI ÎN TIMP CE TRANSMITEA
Acum zece minute au fost împuşcaţi nişte jurnalişti.
Presa din America.
Brent Renaud a fost omorât.
Inamicul l-a împuşcat în cap.
Răniţii au fost duşi la spital.
Azi, în apropierea Kievului, a fost ucis jurnalistul american Brent Renaud.
Colegul său a fost rănit într-un atac rusesc deliberat.
Avem ştiri de ultimă oră. Brent Renaud,
un fotojurnalist american, a fost ucis pe când lucra în Ucraina.
Fotograful american Juan Arredondo a fost şi el rănit.
Brent Renaud a fost ucis în mod tragic.
Aplaudăm munca pe care o depunea
şi curajul cu care o îndeplinea.
E o pierdere devastatoare pentru jurnalismul din zilele noastre.
El şi fratele lui Craig au produs multe documentare.
Ai reuşit să vorbeşti cu Craig sau cu alţi apropiaţi de-ai lui?
Da, am vorbit cu Craig. Trece printr-o perioadă grea.
Încearcă să aducă trupul lui Brent acasă.
CRAIG RENAUD FRATELE MAI MIC AL LUI BRENT
Deci...
Îmi tot repeta: "S-a tras în noi.”
Iar el, ştiţi...
Am întrebat: "Unde e Brent?”
El mi-a zis: "A fost împuşcat şi el.”
"Pe mine m-au dus în alt vehicul. El e încă acolo.”
Şi am zis: "Unde l-au împuşcat?”
Am întrebat: "Avea vesta?” Mi-a zis că da.
Apoi am zis: "L-au împuşcat în vestă sau în faţă?”
Juan a făcut o pauză. Nu mi-a răspuns. Am ştiut pe loc că Brent nu mai era.
Probă.
PREZENTAREA PREMIILOR DUPONT-COLUMBIA FILMAT ÎN 2011
Numele meu e Brent Renaud. El e fratele meu, Craig.
Aş vrea să vă vorbesc despre mediul din care provenim.
Am crescut în Arkansas. În copilărie, petreceam mult timp singuri.
Tata era comis-voiajor.
Vindea catarame, tutun şi suveniruri cu NASCAR
pe la benzinăriile din tot Sudul.
Mama ori mergea la şcoală, ca să-şi ia licenţa, ori muncea.
Îmi plăceau pescuitul, motocicletele şi trasul cu arma,
ca oricărui băiat din Sud.
Doar că eu nu eram un băiat obişnuit.
Eram autist şi, din păcate, niciun adult din jur
nu auzise de aşa ceva.
Deloc surprinzător, poate, în afară de fratele meu,
nu prea aveam prieteni.
În mintea mea, eram fotograf de la zece ani,
când mi-a dăruit tata camera lui Minolta din 1974.
Adoram modelul negru cu argintiu.
Mi se părea că arată precum camerele fotografilor din filme.
UCRAINA 2022
Un om poate să dispară într-o clipită.
Aici se vede pe unde a intrat glonţul.
De ce faci asta?
Ştiu că asta ar fi făcut Brent.
Ştiu că Brent a simţit mereu că e important să nu ne ascundem
de realitatea violenţei războiului şi de ce le face oamenilor.
Ştiu că şi-ar fi dorit să filmez asta.
Fratele meu Brent era cu doi ani mai mare.
Când eram mici, ţin minte că îl urmăream peste tot.
L-am admirat mereu.
Când mi-a zis că vrea să facă documentare,
nu puteam să nu-i fiu alături.
Timp de 20 de ani mi-am urmat fratele mai mare
în cele mai periculoase locuri din lume.
Patru soldaţi din Arkansas au fost ucişi în Irak.
Ni se alătură fraţii Renaud. E vorba despre Craig şi Brent Renaud,
cineaşti din Arkansas, încorporaţi cu Garda Naţională din Arkansas
pe toată perioada misiunii lor din Irak.
Aceea a lovit chiar acolo.
Se apropie de noi.
Brent filma din prima linie conflicte din întreaga lume,
dar cel mai mult îi păsa de oamenii prinşi la mijloc.
IRAK 2003
Când era micuţ. Abia se născuse.
Se zice că cel mai greu e când o mamă îşi pierde copilul.
Aşa este. E adevărat. Nu pot să dorm.
Mă tot uit la poza lui, ştii?
Să-ţi arăt pantalonii lui!
Ăsta e piciorul.
Uite cum i-a găurit bomba!
Şi au zis: "Noi nu rănim civili.”
Uite ce de sânge!
Uite!
Vino încoace! Uite, aici e.
Toţi primiţi o periuţă.
Vă arăt cum se foloseşte.
Aşa, uite! Periaţi aşa, în sus!
Mă numesc Karen Joanna şi am 15 ani.
Spune-mi, la ce ne uităm? Ce-s toate astea?
Camioanele lasă gunoiul aici, iar noi îl reciclăm pentru bani.
La şcoală mergi?
- Nu. - Nu.
Mergem să vizităm o familie care se ascunde în acest cartier.
Se ascund pentru că mama a acuzat
banda de pe Strada 18 de răpire,
iar unii dintre membri au fost închişi.
Banda ameninţă acum că va ucide întreaga familie.
Mergem acasă la ei, ca să stăm de vorbă.
- Poţi coborî camera? - Da.
Bună!
- Câţi ani ai? - Şaisprezece.
Cincisprezece.
Încercaţi să ajungeţi în State?
Asta voiaţi să faceţi?
Da, pentru că mama fusese răpită
şi traficată de bandă.
A salvat-o poliţia dintr-o casă unde o ţineau închisă.
După aceea,
poliţia a promis că ne protejează, dar nu ne ajută.
Să ştiţi că sunt mulţi copii ca voi în Statele Unite.
Mulţi spun poveşti ca ale voastre.
Spun că le e frică să revină aici pentru că e periculos,
că ar putea fi ucişi de bande.
Unii oameni din Statele Unite nu-i cred.
Vă ascundeţi de o bandă acum?
- Vă temeţi pentru vieţile voastre? - Da.
- Ce se întâmplă dacă vă găsesc? - Ne omoară.
E clar că a fost împuşcat când conducea, apoi s-a lovit de acest SUV.
Brent era foarte hotărât şi tăcut.
Nu era genul care să vorbească despre propriile trăiri,
ca atunci când a fost arestat în Somalia şi bătut de gardieni.
Singurele momente când se relaxa erau cele petrecute cu câinele lui, Chai.
VOCEA LUI BRENT
Am luat-o pe Chai în excursii cu camioneta de când era foarte mică.
Diagnosticul de autism îţi spune prea puţine despre cineva.
Pot fi calm ca un călugăr în bătaia focului sau în zone de dezastru,
dar au fost ani întregi când o petrecere din Brooklyn mă îngrozea.
Chai e cea mai bună prietenă şi partenera mea de terapie.
Poftim! Haide, puiule!
Ce căţel bun!
E greu de imaginat un eveniment mai crud decât cutremurul
care a lovit Haiti pe 12 ianuarie.
Dacă mă întrebai înainte de cutremur
dacă lucrurile pot sta mai rău în Haiti,
aş fi spus că nu-mi imaginez cum.
Cei mai mulţi oameni stau pe stradă...
POLIŢIA ONU
...fiindcă vor să supravieţuiască.
- Ajutor! - Opriţi-vă! Ajutaţi-ne!
Nu avem apă.
Au murit mulţi. Suntem flămânzi. Nu avem apă.
Pot vorbi cu o persoană pe rând, bine?
Avem nevoie de ajutor, dar nu vine nimeni.
Palatul Prezidenţial s-a prăbuşit. N-avem guvern.
Ajutorul va veni încet. Nu ne va fi uşor.
- Ce-a păţit? - L-a lovit un bolţar.
Dacă aveţi probleme serioase, cum e rana acestui băiat,
mergeţi la spital, unde avem chirurgi.
Ai primit ceva?
Nu, se băteau toţi. Eu am pierdut.
Când a venit cutremurul, eu eram cu mama lor.
S-a prăbuşit tavanul şi a murit.
Şi tatăl lor e mort.
Când trăia mama, eram fericit. Acum nu mai am nimic.
Plâng când îşi amintesc de părinţii lor.
Plâng şi pentru că le e foame,
dar eu nu-i pot hrăni.
Cineastul şi jurnalistul Brent Renaud şi-a pierdut viaţa
documentând ororile războiului din Ucraina.
Au început să curgă omagiile pentru cineastul premiat.
Pe atunci călătorea cu fotojurnalistul Juan Arredondo,
care abia a scăpat cu viaţă.
Mă bucur mult că eşti în viaţă.
- Îmi pare rău. - Stai liniştit.
- Nu mi-l pot scoate din cap. - Ştiu.
Nu pot dormi.
Încă am sângele lui pe deget, fiindcă am încercat să opresc hemoragia.
Ştiu. N-aveai ce să-i faci.
Încă simt gloanţele şi zgomotele. Şi...
La un moment dat m-am gândit: "Asta e. S-a zis cu mine.”
Şi îl tot atingeam pe Brent.
Şi când m-am trezit...
Am văzut că sângera din gât şi l-am apucat, am încercat s-o opresc.
Vedeam că încerca să vorbească,
dar l-am rugat pe şofer să plece.
- Să ne ducă. - Da.
Şi... da.
Nu-mi pot scoate din cap lucrurile astea.
- Îmi pare rău. - Nu spune asta!
E în regulă. Nu vreau să zici asta. Am acceptat.
- Mi-e dor de el. - Şi mie. Foarte mult.
Mi-e tare dor.
Pentru siguranţă, e bine să nu stai în acelaşi loc
mai mult de douăzeci de minute.
Malik, descrie-ne ce vezi!
MALIK ABDULLAH EXPERT ÎN TERORISM
Este... Nu ştiu. Nu pot să descriu.
A fost un atac de o amploare nemaivăzută.
E cel mai mare atac cu o maşină capcană din istoria Somaliei.
Sunt corpurile, rămăşiţele victimelor.
Şi-a pierdut braţul în atac.
Ce-şi aminteşte despre incident?
Când a început atacul...
camionul cu bomba s-a lovit de o maşină.
Ai văzut explozia?
Zice că a văzut-o.
- Foc peste tot. Fierbinte. - Cald, zice. Fierbinte.
Ne rugăm pentru tine. Sperăm să te recuperezi cât mai repede.
Aici e un bebeluş.
Lovită de şrapnel?
Zice că a fost lovită de şrapnel...
Ce vârstă are?
Şase ani.
La fel ca fiica mea.
Monştri.
Cu ce a greşit ea?
N-a făcut nimic rău...
Cum să răneşti o prinţesă ca ea?
Pot să filmez?
Vino să vorbim!
Pot să-ţi vorbesc?
Cum te cheamă?
Numele meu e Brent.
- Brent? - Da.
- Pot să te rog ceva? - Sigur că da.
Aşa voi face. Eşti sincer şi credincios şi foarte...
Cum ţii tu camera aia...
Nu o ţii pur şi simplu, o faci din inimă.
Aşa e.
Înseamnă mult, omule. Ştii ce zic?
Noi putem schimba lumea, omule.
Tu şi cu mine putem schimba lumea, dacă vrem.
- Da. - Să crezi asta!
În sfârşit trecem graniţa din Ucraina şi ne întoarcem în Polonia.
Fratele meu e în dubă, în faţa noastră,
deci în sfârşit îl scoatem din război şi îl ducem acasă.
"TOŢI AU DAT CEVA” "UNII AU DAT TOT”
Vă rog să cooperaţi azi la debarcare.
Îl ducem acasă pe Brent Renaud.
Este pe ultimul drum spre casă, în Arkansas.
Şi-a pierdut viaţa în Ucraina.
Avem onoarea să-l ducem acasă. Este însoţit de fratele său.
Azi îl onorăm. Vă mulţumesc.
GEORGANN - MAMA LUI BRENT MICHELE - SORA LUI BRENT
Mă numesc Jon Alpert. Respectele mele familiei lui Brent.
Când Brent era tânăr, a venit la mine şi la soţia mea, Keiko.
Avem un mic studio de televiziune în New York.
Brent voia să înveţe să-şi folosească camera de filmat,
ca să poată face lucrurile pentru care îl onorăm azi.
Am fost împreună în Irak şi în Afghanistan,
iar Brent s-a întors din nou şi din nou, punându-şi viaţa în pericol,
ca să ne arate cum e de fapt războiul.
Acesta este unul dintre craterele create de bomba americană.
Elicopterele planau acolo.
Piloţii trebuie să fi văzut femeile şi copiii.
Au tras în femei şi copii.
Ne arată cum se chinuiau femeile acelea rănite să scape cu viaţă.
Au lăsat dâre de sânge.
Copiii au murit lângă ele.
Imaginaţi-vă femei şi copii, fugind să se salveze,
în vreme ce erau împuşcaţi în cap.
Nu erau terorişti aici. Doar civili.
Asta era casa mea.
Mi-au omorât copiii.
Mai am un singur copil.
Doar pe el.
Ce fac eu acum?
Îmi puteţi spune ce a păţit copilul?
A fost un bombardament al forţelor coaliţiei,
iar băiatul era acolo,
aşa că a suferit o amputaţie.
Spuneţi-i că sperăm să se facă bine şi să scape curând de aici.
Bombele americane mi-au ucis familia.
Unuia i-au explodat capul, iar fiului meu i-au amputat penisul.
Cu mâinile goale...
înarmat doar cu o cameră, în cele mai periculoase locuri din lume,
şi-a riscat în mod repetat viaţa pentru voi, pentru noi, pentru America.
Bună ziua!
Numele meu e Derek Brown.
N-am scris nimic.
Am discutat cu Craig şi i-am spus că voi vorbi din inimă.
Sunt din Chicago, din zona de vest. Vin dintr-o zonă întunecată.
L-am cunoscut pe Craig primul. Apoi mi l-a prezentat pe Brent.
Îmi amintesc ziua când l-am cunoscut de parcă ar fi fost ieri.
Un tip micuţ. Era ca un porumbel
când a intrat în cameră, dar prezenţa lui părea a unui elefant.
În ultimul deceniu, au murit mai mulţi oameni în Chicago
din cauza violenţei armate decât soldaţi americani în război.
Cele mai multe atacuri au implicat adolescenţi.
Câte corpuri, ai idee?
Unul singur, îndesat în pubela de gunoi.
Jamarion stă pe o stradă unde au fost împuşcaţi cinci oameni.
Pe aceeaşi stradă?
Pe aceeaşi stradă, doar în ultimele două luni.
Fiecare dintre copiii pe care îi iau va creşte urându-l pe celălalt,
dacă nu mă duc în comunitate, să încerc să-i aduc împreună.
Unu, doi, trei.
Când arăt spre voi, vă spuneţi numele tare şi răspicat.
Numele meu e Demarus Johnson.
- Numele meu e David Johnson. - Numele meu e Darion Carter.
Numele meu e Derek Carter.
Motivul pentru care vă cer să vorbiţi este că vreau să fiţi auziţi.
Pentru că sunteţi cineva şi contaţi pentru cineva.
Într-o bună zi, poate veţi vorbi pentru întreaga lume.
În locul de unde vin eu...
Eu şi toţi cei din comunitate am simţit mereu
că nimănui nu-i pasă.
Dar întâlnind astfel de oameni, oameni măreţi, trimişi de Dumnezeu...
am văzut o lumină.
Mulţumesc din nou, Brent.
I-am cunoscut pe Brent şi Craig
acum vreo 19 ani, în Clarksville, Arkansas.
Pe atunci, unitatea militară din care făceam parte se pregătea
pentru misiunea de un an în Bagdad, Irak.
Brent era incredibil de altruist.
Munca şi viaţa lui au atins profund milioane de oameni.
Nu erau doar reporteri ataşaţi, erau de-ai noştri.
Ne îndreptăm spre nord, în Irak.
Fiţi politicoşi, profesionişti şi pregătiţi să ucideţi.
IRAK 2005
Să ştiţi că se apropie un vehicul cu lumini intermitente.
E poliţia irakiană.
- Fii cu ochii pe ei, Jones! - Păstrează distanţa!
Încetineşte şi stinge farurile.
Fir-ar! Contact din dreapta!
Căcat!
- Grenadă! - E un lansator de grenade!
- Mergi înainte! - Reîncarcă!
Reîncarcă! Jones, ai grijă în spate!
Ţine-mi spatele! Ies!
Reîncarcă!
Avem alt dispozitiv exploziv! Trebuie să plecăm!
Fiţi gata! Ochiţi! Foc!
Cred că e printre cele mai grele lucruri
pe care le-am făcut vreodată, dar trebuie făcut.
Trebuie să ni-l amintim pe Lyle cum a fost şi să nu uităm de ce a murit.
A murit protejându-ne. Mulţumim, Lyle!
Vorbesc serios când spun asta.
Brent a făcut mai mult bine omenirii în cei 50 de ani ai săi pe Pământ,
decât pot spera cei mai mulţi dintre noi să obţină în 50 de vieţi.
Pacea să fie cu voi şi cu noi toţi!
În memoria lui Brent Renaud şi a numeroşilor jurnalişti
care şi-au dat viaţa în căutarea păcii şi a adevărului.
SPUNEŢI RĂZBOIULUI PE NUME
Soldaţii ţintesc jurnalişti precum Brent Renaud.
Trăiască aceşti eroi care şi-au dat vieţile!
De la moartea lui Brent Renaud, mai mult de 100 de jurnalişti
au fost ucişi în fiecare an.
Jurnalismul a devenit una dintre cele mai periculoase meserii.
Subtitrarea: Andreea Avram