Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
NENÍ CESTY ZPĚT
Co to je?
Ještě nevíš?
Mám tě nechat chvíli pracovat?
Pomalu začnu a stavím se za tebou později.
Dobře?
Kdo je tohle?
To jsem já, ale mám problém s nosem.
Páni, ty oči jsou fakt dobrý, Sarah!
Má otevřené oči?
No, já se snažím...
Víš co? Dám ti jiný nástroj.
Budeš pak mnohem přesnější.
Tenhle je na to moc velký.
Na něco se hodí, ale ty chceš dělat jemnější detaily.
Tohle je spíš hřbitov.
Hřbitov?
S hroby.
A teď to zničím.
Dobře.
Teď to chceš zničit?
-To nevadí? -Ne, do toho.
Musíš mít zvířátko.
A máš na výběr ze dvou.
Ale nebudou mít klec.
-Budou žít jen tak v domě. -Jo, to jsem pochopila.
Žádná klec.
Mravenec, nebo žába?
Mravence totiž můžeš ztratit.
Pojď, přejdeme.
-Máš úkoly? -Nemám je hotové.
Tak si je běž udělat.
Ne, dodělám je zítra, nemám čas.
Domluvily jsme se, úkoly se dělají hned.
Ne na poslední chvíli, nebo se nikam nejde.
Slíbila jsi mi to.
Já s tím nesouhlasila. Tohle je navíc vydírání.
Eve je má určitě hotové.
Eve má hodnou mámu, která vydělává a zaplatí jí výlet.
Jdi do svého pokoje, začínám se zlobit.
Běž do pokoje.
Ty ses zbláznila.
Nemůžeš mě nutit dělat úkoly.
Vzít mě za ruku a nutit mě psát.
Dělej, nebo to špatně dopadne.
Já už nemůžu, jsem na to sama, nezvládám to.
Nevím, jak zaplatím zatracenej nájem,
ani ten tvůj blbej výlet.
Dělám, co můžu. Není to nic moc, ale dělám, co můžu.
Mami?
Co?
Promiň.
Já se taky omlouvám.
Nechtěla jsem se tak naštvat.
Víš, já bych do těch Pompejí moc ráda jela.
Já vím.
Nějak to vyřeším.
Evin otec je sice kretén, ale aspoň se o ni postará.
Aspoň že tak.
Dejte se dohromady.
Hodili byste se k sobě.
Představ si, že jsem se zaregistrovala na seznamce.
No a?
Tak dlouho se mě žádnej chlap nedotkl,
že jsem byla ráda, že to ještě funguje.
Ale ten jediný, který se mi fakt líbil, ze dne na den zmizel.
Žádné zprávy, nic.
A to jsme se líbali jako blázni.
To tobě je fuk, že jsi sama.
Ne. Není mi to fuk.
Můžu na něco zeptat?
Kdy jsi měla naposledy sex?
Bylo to...
před třemi lety.
Jednou.
-Chybí ti to? -Ne.
Teda...
fyzický kontakt...
ten mi občas chybí.
Ale co už.
Lou!
Co je?
Telefon.
To je táta.
-Zvedni to. -Ne. Ale já nechci.
No tak, zvedni to.
Tak to zvednu já a pak ti ho dám, ano?
-Haló? -No konečně.
Jsme venku s přáteli.
-Je malá s tebou? -Jo. Je tady, předám ti ji.
Díky.
Hodně štěstí, zdraví.
Koupil jsem ti spoustu dárečků.
Jo, díky.
Doufám, že tě brzy uvidím, abych ti je mohl dát.
Jsi s kamarádkami? Kde jste?
Na pláži.
A co děláte, koupete se ve tmě?
-Těším se, až tě uvidím, chybíš mi. -Jo, jo.
Dám ti mamku.
Co je s ní? Je na mě naštvaná?
Proč se mnou nechce mluvit?
Asi se zlobí.
Mně je to jedno.
Chci od tebe jen peníze, nic víc.
Ale u ní je to jiné.
Potřebuje tě čas od času vidět.
Ale vzdálenost teď není problém. Voláme si, máme FaceTime...
A navíc jsem švorc.
Joachime, nechci to vědět. To není můj problém, jasné?
Chceš, abych kradl?
Abych kvůli prachům dealoval?
-Jo, jasně. -Bezva!
-A díky, žes mi ji předala. -Sbohem.
Tady máš.
-Díky. -Není zač.
-Nedal jsem tam cukr. -Já nesladím.
Na, ochutnej. Dělal jsem je ráno s dětmi.
To jsou canistrelli.
Co ty na to?
-Jsou dobré. -Ujdou, co?
-To je recept od babičky. -Vážně?
Někdy tě pozvu na jídlo.
Jestli ti chutnají korsické speciality.
Proč ne?
Umím i další věci.
Jestli máš radši hovězí, udělám hovězí.
Nebo třeba kuskus.
-Co máš ráda? -Mám ráda kuskus.
Ale hovězí mám taky ráda.
Pardon.
Tak si řekni.
-Řeknu si. -Uvařím ti cokoliv.
Dobře.
-Tak zatím. -Díky, Lazare.
Tak jak jsi na tom s tím tělem z Melilli?
Ještě jsem neprošla všechny hřbitovy, ale jsem na dobré cestě.
Jelikož neexistuje žádný seznam, je to složitější,
ale našla jsem tělo z 18. dubna.
Jak si můžeš být tak jistá, že je opravdu z 18. dubna?
Protože jsem prozkoumala hřbitovní záznamy.
V nich se píše, že v určité sekci, na kterých místech
jsou mrtví z vraku lodi z 18. dubna.
Tak bychom mohli zahájit proces repatriace těla, ne?
Poprvé.
Poprvé, za tu dobu, co to dělám.
Napadlo mě, že by nebylo špatné,
kdybys poznala Cristinu, soudní lékařku.
Na chvilku mě omluv.
-Co se děje? -Tak kde seš!
Už je 35, přijdeme pozdě.
Jo, za pět minut tam jsem.
-V pořádku? -Ano.
Ale musím jít.
Je velký provoz a nechci přijít pozdě.
Dobře. Příští týden. Máš čas?
-Jistě. -Super.
-Joachim. Pracuji s ní. -Vážně?
Ano, pomáhám jí s výzkumem.
Zná velmi dobře Sicílii
a také eritrejskou komunitu v Palermu.
Pokud potřebuješ kontakty, můžu...
Ne, děkuji. Kdy se tedy znovu uvidíme?
Příští týden?
Ale nejpozději ve středu, protože pak už budu v Aténách.
-Tak v úterý ráno? -Můžete se domluvit po telefonu, ne?
To jistě můžeme. Ale raději to udělám hned.
Ale proč?
My spěcháme.
Zavolám ti dnes večer, určitě.
-Jo, tady. -Díky.
To je ale pitomec.
To není, je moc fajn.
To teda není.
Nafoukanec, je to jen budižkničemu.
A k čemu jsi ty?
Možná k ničemu, ale já nemachruju.
Na, řiď. Ať se potrénuješ.
Joachime, co se děje? Něco není v pořádku.
V pohodě.
Jestli můžu něco udělat, tak to řekni.
Nemůžeš udělat nic. Jeď, nastartuj.
-Tady odboč. -Tady?
To není ta cesta.
Zbláznil ses?
Rychle.
Zrychli.
Bacha.
Budu řídit.
Řekneš mi, cos dělal?
To bys asi nechtěla vědět.
Ani kousek?
Ne, ne. Mám propustnou střevní sliznici.
Jakmile sním něco sladkého,
nafoukne se mi břicho a bolí mě klouby.
Navíc mám pásový opar.
To bolí, co?
Nemůžu vůbec spát.
Začalo to telefonátem od Joachima.
Byl tak odporný, neuvěřitelně.
To si umím představit.
Chtěl, abych mu poslala peníze do Palerma.
Uprostřed noci.
Do čeho se ten trouba zase namočil.
Určitě do toho zase spadl.
Radši bych to nerozebírala.
Jak myslíš.
Ty ji znáš?
-Shirine? -Jo.
Viděla jsem ji jednou.
Vypadala moc mile.
Já ji taky potkala.
Strávily jsme spolu celý den.
-Kolikpak ti je teď? -Devět.
Před dvěma týdny jsem měla narozeniny.
Jejda.
To jsi mi měla připomenout, něco bych donesla.
Takhle teď nemám vůbec nic.
Právě, co se týče dárků,
chtěla jsem se zeptat,
jestli bys mohla přispět na její školní výlet?
Moc ráda přispěju.
Jestli ti to trochu pomůže.
Kolik chceš?
Kolik můžeš.
Padesát eur, stačí?
Tady.
Celkem to stojí 350.
Měla bych mít...
Deset.
Devadesát.
To bude na vlak.
-Už musím jít. -Vážně?
Jdu k osteopatovi.
Tak zatím, zlatíčko.
Pěkné odpoledne.
Pěkný den.
Moc dlouho tu nebyla.
Nerozuměla jsem, co říkala o tátovi.
Chce, aby přestal dělat blbosti.
Jaký blbosti?
Pije moc piva. Jezdí moc rychle.
Věci, co se nesmí.
Lou?
Copak?
-Plakala jsi? -Ne.
-Ale plakala, vidím to. -Ne, neplakala jsem.
-Jo. -Nech toho. Říkám ti, že jsem neplakala.
Pojď se vykoupat.
Počkej, topím se.
Tak takhle?
Dobrý?
To je příjemný.
Neznámý číslo 627.
ze Syrakus, Melilli,
z jámy 102.
Potřebujete ještě něco?
Ne, děkuji. Díky.
Na shledanou.
Díky moc.
Měla bys to vyfotit.
Budou mít radost. Jeho příbuzní.
Budou rádi za fotku, než dostanou tělo.
Bude to trvat.
Chceš vědět, co jsem před tím dělal?
Řeknu ti to, protože...
Nechci ti lhát, ale nebudeš ráda.
Koupil jsem si herák.
Ale jenom trošičku.
Dávám bacha.
Nejsem závislej, je to na uklidnění.
To tě neuklidní, naopak.
Uklidňuje mě to a neuklidňuje, ale stejně mě to uklidňuje.
Promiň mi to.
Nebuď smutná.
Nejsem smutná, jen mě to štve.
Jsi moje malá Madonna.
Miluju tě.
Jsi moje malá sicilská Madonna, co nade mnou bdí.
Nic se mi nemůže stát.
To hezky voní. Co to vaříš?
Na zdraví.
Dušené hovězí, jak...
jsem říkal.
Není to nic složitého.
Necháš to dusit.
Přijdeš mi taková tajemná.
-Ty jsi taky tajemný. -Já? To ne.
Moc tajemný nejsem.
Seš.
Vzpomínám si...
když jsi k nám přišla poprvé do práce,
byla jsi zvláštní, všichni se drželi zpátky.
A teď jsem přístupnější?
Trochu víc, jo.
A ty se nepřiblížíš.
Počkej.
-Počkej, počkej. -Co je?
Ty nechceš?
Chci. Ale musím se trochu napít.
-Chceš víno, nebo něco silnějšího? -Víno.
Mám taky vodku nebo rum
nebo lahev whisky.
Máš hebkou kůži.
Myslíš?
Ty taky. Moc hebkou.
Máš krb?
To se hodí.
Je to super.
Ty máš bačkory?
Jo, mám bačkory.
A máš taky župánek?
Ne, župánek nemám.
Ani župan nemáš?
Vlastně, jeden mám.
Ty máš župan?
To je bezva.
-Ukážeš mi ho? -Ne.
Prosím.
-Tebe vzrušuje župan? -Hrozně!
Děláš si ze mě srandu.
Jo.
Jo, já vím.
Počkej.
Dám si skleničku.
-To je boží. -Je dobrej, ne?
-Jsi ohromně šik. -No jo.
Vypadáš jak anglický lord.
Je úžasnej.
-Je z hedvábí. -To sis koupil?
Šel jsi do obchodu a koupil sis ho?
Jo, vešel jsem do butiku
a řekl: "Dobrý den, rád bych si vyzkoušel vaše župany,"
-a tenhle se mi hned zalíbil. -Zamilovat se do županu, to je skvělý.
Promiň. Trochu mi hrabe.
Byla to láska na první pohled.
Prostě sis ho koupil.
Aby mi bylo doma dobře.
-A kdy? -Už je to pár let.
Takže jsi byl ještě mladší.
A jak je hebkej.
Opatrně.
Vypadáš jak miliardář.
To mě vzrušuje.
Francesco Cilea 12.
Zapsala jsem si to.
A ty?
Ne, budu sama.
Tak zatím.
-Kdo to byl? -Andrea.
-Jdeš za ním teď? -Jo.
Spěchám, mám tam být za 20 minut.
Bude tam i soudní lékařka.
Konečně ji poznám, mám radost.
Ta, co byla pořád slyšet v rádiu?
Pamatuju si, že říkala něco v tom smyslu,
že když pozoruješ mrtvé,
jejich šaty a věci v kapsách
jsou jako neporušená a čistá fotografie jejich nadějí.
Ta žena má styl.
Taky bych se s ní rád seznámil.
Půjdu s tebou, aspoň na začátku.
Radši ne.
Proč?
Protože Andrea chtěl, abych přišla sama.
Možná nechce, aby se opakovalo to, co minule.
Nebo tě chce vojet.
To je blbost.
Možná vás chce vojet obě.
Přestaň.
-Dej mi mobil, chci s ním mluvit. -To není třeba.
Dej mi ten mobil.
Dej ho sem.
Miláčku, dej mi ten mobil.
Dej mi ten mobil.
No tak.
Prosím tě, dej mi ten mobil.
Půjdu tam sama.
Je to moje práce. Radši udělám, co chce.
Dělej, jak myslíš.
Joachime, sakra, otevři.
Lauro, tady Shirine, Joachimova přítelkyně.
Měla jsem nehodu a on mě unesl z nemocnice.
Jsme v přístavu v Palermu.
Odjíždíme ze Sicílie.
Je sjetý, je úplně paranoidní. Bojím se.
Komu jsi psala?
Nikomu.
Ukaž.
Mám žízeň, skočím si pro něco k pití.
Ani se nehni, za chvíli se naloďujeme.
Tady.
Už tě to nebude bolet, usneš.
Po tomhle ti bude dobře. Bude to dobrý.
Dvakrát panini s šunkou a mozzarelou a dvě kávy, prosím.
-Ptala ses, jestli to byla krysa. -Jo.
Ne, ptala ses, jestli to byla...
-Myš. -Jo, je to myš.
-Je to Ratatouille? -Ne.
-Takže Remy! -Ne, Remyho neznám.
Remy je v Ratatouille.
A ty ho doopravdy znáš?
To je...
Pamatuješ si na Shirine?
Pojď dál.
Jen jdi zlato, jdi do svého pokoje.
Řekla jsi někomu dalšímu kromě mě, co se ti stalo?
Ne, nechci, aby o tom věděla moje rodina.
Chápu, ale...
Promiň, ale nemůžeš tu zůstat.
Nemáš ke komu jít?
Ne!
Počkej, Shirine.
Kam to jdeš?
Nevím, nějak si poradím.
Půjdu do hotelu,
vezmu si pokoj a...
Ne, počkej, promiň mi to. Sedni si.
Promiň.
Sedni si.
Můžu tu prosím zůstat?
Ne, Lou!
Promiň mi to.
Tady, posaď se.
Dobrý.
Dobrý?
To jí udělal táta?
Ne, spadla.
Pohádali se.
To jsem si myslela.
Na, pomoz mi.
Oloupej to.
Zůstane tu s námi nějaký čas,
aby si odpočinula.
Budeme se o ni starat, jo?
Je to kreslená postavička?
Jo.
Je to holka?
Ne, je to kluk.
Je to zvíře, které má kopyta?
Je to zvíře, které můžeme mít doma?
Nevím, co to je, ale určitě ho doma mít nemůžeme.
Žije v savaně?
Už víš?
-Je to Simba? -Jo.
-Jo, simba. -Je ta kaše aspoň trochu k jídlu?
Je moc dobrá.
Chci přidat.
To říkáš, abys mě potěšila.
Fakt ti chutná?
Ty vaříš?
Jen těstoviny.
Žila jsem dva roky v Itálii, takže...
Já mám taky jet do Itálie,
ale nemáme na to dost peněz.
Lou!
Já peníze mám, jestli chcete.
-Můžu vám půjčit. -Ne, vážně, to je dobrý.
Nech si je, my si poradíme.
Možná bys s ním mohla promluvit ty.
Jsi matka jeho dcery. Poslechne tě.
Když mu řekneš, ať se jde léčit, udělá to.
-Neudělá to. -Ale proč?
Prostě to neudělá.
Mám z něj strach.
-Je sjetý. Zavolej mu. -To je k ničemu.
-Je mi to fuk, jasný? -Je ti to fuk.
Jo, je mi to fuk, neudělá to.
Musíš jít na policii.
Podat trestní oznámení za to, co se stalo, a nevracet se k tomu.
Nechci, neprásknu ho poldům.
O to přece nejde. Jde o to, aby tě nechal na pokoji.
Aby pochopil, že odteď je mezi tebou a jím zákon.
Ne, nepůjdu tam.
Shirine, to jsem já, ozvi se, prosím.
Čekám, až zavoláš.
Chybíš mi.
Ozvi se mi.
Kdo je to?
Pošťák.
No tak otevři, koťátko.
Chtěla jsi, abych se vrátil?
No tak jsem tady. No tak otevři.
Lou!
Jsi krásná.
Kolikpak teď měříš?
Metr dvacet pět.
Metr dvacet pět?
A kolik vážíš?
-Dvacet sedm kilo. -Nebo spíš 30?
Ne, 27!
To je pro mě?
-Snídala jsi? -Ne.
Pojď.
-Máma tu není? -Ne, je v práci.
Ta zelená je hezká.
To je tvoje oblíbená barva, ne?
Ne, teď je to modrá.
Vážně? Mám i modrý, podívej.
Ty ostatní můžeš prodat nebo je dát kamarádkám.
Ale tyhle jsou pro tebe.
Ty nikomu nedávej.
Podívej.
Jsou velmi vzácné.
Vyrobila je jedna stará paní v rybářské vesnici.
Píchá to.
Jo, jsou to malé mušličky, jsou trochu špičaté.
A tohle je pro mámu.
Je to náhrdelník, ale...
dá se nosit i jako náramek.
Ona náramky nenosí.
Možná si tenhle vezme.
Dřív takové nosila.
Děláš spoustu chyb.
To je fuk.
Ne, není to fuk, co to je za blbost?
-Co? -Jedna celá pět.
Ale tohle je na příští rok.
Jedna celá pět z deseti?
Podívej se sem.
Ale to je matika.
A tady.
Je důležité umět psát
-a umět se vyjadřovat. -Sedmnáct z dvaceti.
Matika není totéž.
Je jednoduchá, přímočará.
-Dvě plus dvě? -Čtyři.
Chci, abys zapracovala na gramatice a pravopisu.
Máš klíč?
Pojď.
Tak pojď, jsem připravená, jdeme.
Bez čepice, bez šály?
Ne, dobrý, není mi zima.
Máš pro mě peníze?
A na co?
Na výlet do Pompejí s mojí třídou.
To ne, Pompeje jsou nuda.
-Ale všichni... -Je tam moc turistů, je to na nic.
-Máš ráda mandarinky? -Ne.
Vzal bych si datle, prosím vás.
Támhle ty na větvičce. Jen jednu,
aby ochutnala.
Třicet eur.
-Cože? -Za 30 eur.
To je cena za kilo.
Ta ryba nestojí 30 eur, to je za kilo.
Je tam napsáno eur.
-Tohle máš nejradši. -Přestaň.
Chci, abys mi dal peníze.
-Zase kvůli tomu výletu? -Jo.
-Kolik to je? -350.
To je pálka.
Ale 100 už máme.
Počítám.
Tady máš 250.
Počkej, něco ti ukážu.
Když máš takhle hodně bankovek,
musíš dát tu nejmenší ven.
Takže když budeš platit, neuvidí, že máš velké bankovky.
-Rozumíš? -Jo.
-Dej si to hluboko do kapsy. -Jo, neboj.
Díky, tati.
Chtěla bych jeden pokoj, prosím.
Sakra.
Shirine, tady Laura, prosím, ozvi se mi.
Proč ty semínka vyndáváš?
Dej pokoj, nechutnají mi.
Nejsi tu jen ty. Uhni.
Tak si to udělej sám.
Uděláš pro mě něco?
Podle toho, co.
Zajeď za Philippem do Monaka. Říká, že je na školení.
Jsem si jistá, že lže.
Dej už Philippovi pokoj.
Vrhne se na každou, na starý, na mladý.
Jakmile mají na sobě tanga, musí je mít.
Jen ho nech, vždyť už ho snášíš už 25 let.
Tak si vezmi tanga taky.
Jedny jsem si koupila, je to hnus. Zařezává se to do zadku.
Lou, pojď jíst!
Nůž patří vpravo.
Podej mi talíře.
Maličko?
Zůstaneš chvíli v Nice?
Já nevím.
Francie je v háji. Je to tu mrtvý.
Jediný kontinent, kde ještě zbývá trocha svobody, je Jižní Amerika.
A co bys tam jako dělal?
No, něco tam rozjedu. S nějakým šamanem.
Chceš brát to jejich?
Ayahuascu? Jo. Víš vůbec, co to je?
Nejsem si jistá, že to funguje.
Nezapomínej, že máš dceru. Měl bys myslet i na ni.
Na to mám mámu.
Jo, tak.
Řekla bych, že to pochopila. Nedělá si iluze.
No jo. Mám ti něco připomenout?
Ale to byly jiné okolnosti, byla jsem sama a měla jsem tě na plný úvazek.
Na plný úvazek u sousedů, jo.
Zatímco tys byla v blázinci.
To se tobě může stát taky.
-Prosím? -To se tobě může stát taky.
Čau, kámo, jak je?
Ne, už jsem doma.
Zrovna jím, jsem tu s dcerou.
Chceš vodu?
Ne, díky.
Co? Proč ne? Bude sranda.
Pošli mi...
Tak jo. Zatím.
Dobrý, zlatíčko?
-Pozdravuje tě Hakim. -Jo, díky.
Taky ho pozdravuj.
Už nemám hlad. Dojedla jsi?
Ale já chtěla sýr.
Tloustne se po něm.
Nech ji dojíst ten sýr.
Tak jo, tohle dáme pryč.
Nech ji, ať si sní ten sýr, sakra.
-Tady. -Díky.
Na.
Tak jdi, už to stačilo.
-Můžeme jít? -Vypadni.
Díky. Tak pojď.
Dej mi ruku.
Tady si sedni.
Čau.
To hulíš trávu?
Nevíš, kde bych sehnal gram heráku?
-Heráku? Ne. -Neznáš?
Nikoho tu neznám.
Na co ses ho ptal?
Na adresu osteopata, bolí mě záda.
Nevěřím ti.
Máš pravdu, na to jsem se ho neptal.
Ptal jsem se na adresu nějakého dealera.
Co to je?
To je...
takový lékárník.
Půjdeme pěšky.
Prosím tě, Lou, už mě nebaví čekat na autobus.
-Prosím, pojď. -Ne, jsem unavená.
Dělej, celý den ses flákala.
-Jsem unavená. -No tak.
Sedni si mi na ramena.
Jsem moc těžká.
Kdepak, nejsi moc těžká. Jsem tvůj táta.
Já jsem silný.
Zkusíme to, prosím tě.
Jdeme.
Říkám ti, že je to tutovka.
Poslouchej. Zastávka v Tangiers, zastávka v Riu.
Tráva za koks. A žádná kontrola, nic.
-Jo, to už jsi říkal. -Vždyť to říkám.
Musíme to dát.
Teď já. Koukej na mě, Lou.
-Jsi dobrý jako táta? -Lepší.
Mám mnohem lepší styl.
Sakra.
-Vidíš? -Co to jako je?
Rozbilo se to.
Hele, máma.
Jak je?
Nedal vědět, že si bere Lou.
Zvedáš to, když ti volám? Ne!
-Tak k čemu to je? -Pojď.
Ne! Ten pinball je super.
Jo, pinball je bezva.
-Musíme domů. -Dáme si skleničku.
-Ne, musíme jít. -Počkej, prosím.
Dáme si jen jednu skleničku.
Nalij nám, prosím.
-Jak se má tvůj syn? -Má se skvěle.
Už teď je hezčí a chytřejší než já.
Jenom se stydí před holkama.
-To mu nejde. -To přejde.
Doufám.
Možná ti neříká všechno.
-Jestli je chytrý. -Co o tom můžeš vědět?
Ty vlasy ti takhle sluší.
Děkuju.
Jsi krásná.
Chyběly jste mi. Hlavně ta malá.
Je úžasná.
Dělá mi dobře, když ji vidím.
Vážně.
Se Shirine je konec.
Odešla ona, předpokládám.
Ale ne, proč to říkáš?
Cítil jsem se s ní sám. Je temná.
Ona je...
moc temná.
Myslel jsem, že má ráda lidi, ale...
ona má ráda jen mrtvé.
Ty se cítíš sám pořád.
Tak půjdeme.
-Rozloučíš se? -Ty už jdeš?
Počkej, zvu tě.
Prosím.
-Určitě? -Jo.
Rozloučíš se?
Pusu? Ťuknem si?
Tak jdeme.
Doprovodím vás.
Půjdu rád a chci ti něco říct.
-Lou, neutíkej nám. -Já vám neutíkám.
Koukal jsem jí ráno do sešitů. Má tam děsně moc chyb.
My v jejím věku tolik nedělali.
Je to krásná holka.
Povedla se nám.
Může mi zavolat, když bude chtít. Ví to.
Ne, neví to.
-Cože? -Neví to.
-Nebuď smutná. -Nejsem.
-Tak co jsi mi to chtěl říct? -Cože?
Před chvílí jsi říkal, že mi musíš něco říct.
-Tak co? -Chtěl jsem ti něco navrhnout.
Hakimův kámoš má tipy na plavby.
Může mi udělat super cenu, tak mě napadlo, že...
by bylo fajn vzít malou.
-Na plavbu? -Jo.
Bylo by to lepší než ten její výlet do Pompejí.
Stavili bychom se v Tangiers, Riu...
Zase nějaký drogy?
Cože? Ne!
Organizovaný zájezd, bazén na palubě, taneční večery, průvodce.
A žádné riziko špatných známostí, jsou tam jen důchodci.
Proč musíš být takhle chladná?
-Vždyť jsme rodina. -Ne, byli jsme.
Shirine, ozvi se mi. Prosím, řekni mi, kde jsi.
-Pojďme. -Ani jsme se nerozloučili.
To nevadí.
Zavolej mi. Sejdeme se, promluvíme si.
Lauro!
Věděla jsi, že je Shirine v Nice?
To tys jí řekla, ať odejde?
-Neodpovím ti. -Proč? Stydíš se?
Chci jednoduchou odpověď na jednoduchou otázku.
Řekla jsi jí, ať odjede? Ano, nebo ne?
Udělala jsem, co jsem musela.
Ty víš, co je dobré pro ostatní?
Není to složité.
Jak to, že to není složité? A láska, říká ti to něco?
-Je tvoje srdce úplně vyprahlé? -Dej mi pokoj.
Shirine není jako ty.
Potřebuje mě, je ztracená.
Můžeš aspoň jednou nemyslet jen na sebe?
Nech mě.
Pojď. Rozluč se s tátou.
Co se do toho, sakra, mícháš?
Co si jako myslíš? Ty královno feministek.
Řekni mi, kde je.
Nech mě.
Pojď, Lou.
Řekni mi, kde je, nebo ti rozbiju hlavu.
Nech mě.
Jestli nastoupíš, zavolám poldy.
Jen si ty svý kámoše zavolej.
Přestaň.
Dost. Vypadni.
Můžete se uklidnit?
To ona není v klidu.
Nech nás.
Řekni mi, kde je.
-Nech ji. -Drž hubu, nebo ti jednu vrazím.
-Takhle s ní nemluv. -Řekla, ať vystoupíš.
-Řekl jsem ti, ať sklapneš. -Takhle s ní nemluv.
-Řekni mi, kde je. -Nech mě.
Vypadni!
-Nech ji, ty jsi zešílel. Přestaň. -Je to moje dcera.
Sakra, pusť ji.
Je to moje dcera.
Pusť ji!
Tohle jsi chtěla?
Můžete zavolat policii, prosím vás?
Stát.
Je to moje dcera.
Její otec úplně zešílel.
Chci s nimi jen mluvit.
To je moje žena a dcera. Lauro, tohle se nedělá.
-To stačí. -Nesahej na mě, idiote.
Přestaň.
Lou, prosím.
Už jsem klidný, v pohodě.
Budu mluvit z dálky.
Lauro, prosím.
Pojď chvíli ven.
Dobrý?
Otec mé dcery se dnes ráno stavil
a odvedl ji, i když to nebylo v plánu.
Šli jsme kus cesty spolu a pak dostal zprávu od své ex.
Na několik dnů jsem ji u sebe ubytovala.
Myslím, že mu to musela říct, protože mi začal nadávat.
A udeřil mě.
Nechci se vrátit domů. Bojím se, že tam bude čekat.
-On je labilní. -Labilní?
Má problémy s drogami.
-A co ten pán bere? -Všechno.
-A má záznam? -Asi ne.
Nejsem si jistá.
Podala jsem na něj...
-oznámení. -Dobře.
Jeho jméno?
Joachim Mage.
Jak se to píše?
Jak to slyšíte.
"Joachim Mage, 13. prosince, 1986."
To je on?
"Obtěžování, vyhrožování, porušování domovní svobody."
Je to tak?
To když jsme se rozcházeli.
Ten... ostrov Reunion?
Tam je ta sopka.
Guadeloupe?
Tohle je hezké.
Kanada?
Moc si vymýšlíš.
Amerika?
Ano!
Amerika? Tak jo.
Dobrý.
Tak já jdu.
Dobrou, Lou.
Tady ti bude dobře.
Tenhle pokoj je fajn.
Tak já jdu.
Dobře, zůstanu. Ale jen pět minut.
Platí?
Kde myslíš, že teď je?
Nevím.
Ale...
o něj se nemusíš bát.
Vypadá křehce, ale...
on si poradí.
Říká, že je silný.
Ne, moc silný není.
Někdy chci, aby byl mrtvý.
Víš, tvého tátu je těžké milovat.
Ale i tak ho můžeš mít ráda.
Jen ho nesmíš milovat moc zblízka.
Zlobí se, když dělá hlouposti.
Proč mi to říkáš?
Protože je naživu.
Miluju tě.
Dobrou noc, zlato.
-Přijdeš? -Jo, přijdu.
Něco nového?
Ne.
Lazare...
Můžeš mě obejmout?
Jistě.
Joachime, to jsem já.
Jsem v hotelu Radisson.
Jestli chceš, přijď. Počkám.
Neboj se mě.
Pochopil jsem.
Mám spoustu dobrých zpráv.
Podnikneme cestu lodí.
Nice, Tangiers, Rio.
Čekáš někoho?
Jdi tam.
Paní Lamariová?
Zdrhnul.
Chodby, vedlejší pokoje.
Vezmeme to po schodech!
Chlapi!
České titulky M. Šimonková Filipová S PRO ALFA CZ, a.s. 2026