Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
MIXAJ ÎN DIRECT
OPERAȚIUNEA BPM
Ai zis că nu mai face muzică. Eu văd că face.
- Ba nu. - Ba da. Cântă la platane.
- DJ-ii nu cântă la platane. - Ba da.
DJ-ii mixează. Pe platane învârt discurile.
- Discurile lor proprii? - Da. Ba nu, mai ales ale altora.
- Stai așa, pune discurile altora? - Știi cu ce se ocupă DJ-ii, nu?
Contează cum combină bucățile altora. Asta definește un bun DJ.
Da!
- Nu înțelegi. - Ba da, dar explică-mi.
Îți explic de zece minute. N-ai fost niciodată la nunți?
- Nu știam că au așa cariere. - Urmează „Music Starts Better With You”.
Bum! Mixează. Asta fac DJ-ii.
- Și ies bani din asta? - Da. Mă rog, depinde. Variază…
- De ce depinde? - De cât de popular e DJ-ul.
- Cum se măsoară? - După câte discuri vinde.
- Discurile pe care le pune? - Nu, muzica lui proprie.
El vinde discuri? E popular?
- Propriile lui discuri? - Da.
A avut un mare hit acum 15 ani, „X-Love”.
A fost foarte popular. A făcut o groază de bani și pe urmă, zero barat.
Acum trece printr-o perioadă dificilă. E numai bun de racolat.
- Da, e perfect. - Ți-am zis!
Scuze! Pardon! Vă rog!
Faceți loc, eleganților, vă rog!
Mulțumesc.
Vă rog!
Sunt DJ-ul.
Cine sunteți?
DJ-ul.
- Cum vă cheamă? - Eu sunt. Scorp…
- Scorpex. - Scorpex…
Scorpex, DJ-ul. Eu sunt.
- Pe ce listă sunteți? - Scuze, e artist.
- Lăsați-l să treacă. - Da, artist! Dați-mi voie.
- Cum te cheamă, puștiule? - Hervé.
Hervé… Vino încoace.
Vezi? Scrie „Acces toate zonele” și e al meu.
Să mergem. Hai!
Așa! Nu e multă lume, dar merge.
Stai!
Scorpex către Cookie.
Luis! Eu sunt.
Băi, tâmpitule! E o groază de lume. Dacă nu-mi dai dublu, nu pun muzică.
- Haide, că nu e multă. - Da, cum zici tu…
Ăștia fac mișto de mine?
Ce dracu'? Eram la un pas de moartea eului.
Să dea dracu'! Futu-i!
- Mișcă-te. - Vorbești serios?
Uite!
Cookie o să-i ceară lui Damokless să mai pună muzică.
E o mincinoasă, pune muzică preînregistrată și nu știe să mixeze.
Deci o să refuze. Uite! Pac!
Fă-mi loc! Mersi.
- Hervé, aici Cookie. Unde ești? - Aici. Scuze.
- L-am căutat peste tot. Nu dau de el. - Imposibil!
- Nu sunt nume pe uși. - Ce nervi am!
Unde e Vestax?
E pe drum. A venit Scorpex. Îi ține el locul.
Luis! Te rog!
- Preiei tu platanele? - Pe bune?
Da, vorbesc serios. Te rog!
Vrem muzică!
- Ciudații ăia cine sunt? - Șefii mari, de la Van Straat.
Tabitha Jenkins, designerul superstar. Lângă ea e Capitani, directorul executiv.
Te rog! Haide, fă-o pentru mine. Te rog!
- Bine. - Așa, Luis!
Mulțumesc.
Haide, Vestax!
Tu cine ești?
Micul Prinț al muzicii electronice, legenda Scorpex.
Legenda? Fantastic!
Nu știu dacă fantastic, dar știu că pot să vă ajut.
PLAYLIST VAN STRAAT X-LOVE, VARIANTA 2024
VAN STRAAT VI-L PREZINTĂ PE VESTAX
RECUNOȘTINȚĂ
Ce nebuni sunteți!
Înainte să încep, aduc un omagiu celor care ne-au deschis calea.
Fără ei nu am fi aici azi.
Faceți gălăgie pentru veteranul genului French Touch.
Scorpex!
Bun, trecem la lucruri serioase. La treabă!
SCORPEX, X-LOVE CEL MAI BUN ALBUM ELECTRONIC
Bună!
- Toni, scumpo, ce cauți aici? - Ai uitat că vin?
Nu, nici vorbă, dar…
- Rămâi aici? - Diseară mixez la un vernisaj.
Maică-ta știe?
Trebuie să-ți spun când vin acasă?
Nu de-asta.
- Credeai că o să ratez marea revenire? - A cui?
A ta.
Nu există așa ceva. Scorpex n-a dispărut. „Revenire”…
Chiar și așa… Tata mixează pentru cea mai tare casă de modă.
Mă rog, nu e mare brânză.
Care a fost faza cu Vestax?
Adică?
- Te-a întrerupt din mixat. - Nu, stai.
Nu m-a întrerupt. Glumești? Nu mă întrerupe nimeni.
N-a inventat el apa caldă. „Vestax”… Zău așa!
Nu fi îngâmfat, Luis. Tu ai inventat tot ce merge bine?
Nu sunt îngâmfat. Tipul copiază și știe și el asta.
Să dăm cezarului ce-i al cezarului.
FRANȚUZEȘTE: SCORPEX
Cum mi-ai zis? Nu-mi mai zici „tată”?
Haide! Te cheamă Luis. Nu e o insultă.
Deci mixezi la un vernisaj?
Fac mai degrabă design de sunet, dar da, pun propria mea muzică.
Acum faci pe DJ-ul? Și pictura? Gata, adio?
Nu, sunt pictoriță, DJ, model
și activistă de mediu.
Sunt o artistă completă.
Adică freci menta și ești enervantă.
De ce ești obsedată să pui mâna pe toate cele?
Las-o acolo. Poți să te uiți fără să atingi.
- E Muzeul Scorpex? - Dacă vrei…
- Van Straat… Ai auzit de ei? - Întrebarea e dacă ai auzit tu.
- Îți bați joc de mine? - O să fie blană defilarea.
- Nu mai spune! - Tabitha e designerul.
- O cunosc bine. - E tare de tot.
Tare de tot! S-o fi văzut cum mă striga cât am mixat.
I-am zis să se calmeze. Oricum, nu e genul meu.
În fine, mă bucur că ai venit.
Se vinde bine Vestax?
Merge și pe streaming, dar discurile se vând numaidecât.
Scuză-mă!
Iartă-mă că te deranjez, dar voiam să-ți spun că te ador. Mulțumesc!
Muzica ta mi-a schimbat viața, Luis.
Mersi. Scorpex.
- Scorpex… - Mulțumesc, apreciez.
E ciudat să te văd în carne și oase.
- Probabil că ți se spune des, dar… - Un euro?
- …nu pot să cred. - Un euro?
Un euro pentru ediția japoneză, cu o piesă nelansată?
Sunt doar 500 în lume. Pierzi bani, omule.
Poate să fie și ediția marțiană, că nu se vinde.
Fiindcă o ții în cutia aia cu prostii. Pune-o acolo și crește-i prețul.
- Astea-s noutăți, chestii populare. - Și asta e populară, amice.
- Nu e nouă. - Nouă, nouă…
O cumpăr eu! O ador, deci…
Da… Gata.
Cine e fata aia?
Ne cunoaștem cumva?
- Putem vorbi despre Vestax? - Vestax?
Fir-ar!
Liniștiți-vă!
Rose Espino, de la Informații, din cadrul Agenției Antidrog.
De la Antidrog? Ați greșit omul. Nu mai iau nimic de o groază de timp.
- Scuzați-mă… - Nu mișca!
Ce părere ai despre Vestax?
Vestax e… Vestax e un rahat cu ochi.
De ce să vă mint? E… Și nu doar eu cred asta.
E implicat într-un caz delicat, de trafic de droguri.
Nu mă mir absolut deloc.
Îți propun să ne ajuți să-l prindem. Apoi o să poți să revii.
Cum să revin? N-am dispărut.
Dar nu mă dau jos din pat pentru sub 100.000 de euro.
- Sunt scump la vedere voit. - Ai altceva mai bun de făcut?
Ești în cutia de un euro, Luis. Nu te vrea nimeni.
Oricum, te vizează Fiscul.
Fiscul?
- E un mandat pe numele tău, deci… - Ce?
Îți înghețăm contul și îți confiscăm casa. Datorezi 500.000 de euro taxe, deci…
Asta înseamnă să pun muzică de două-trei ori în Dubai. N-o să…
„Să pun muzică în Dubai”…
Adică cele cinci minute dinainte să urce Vestax pe scenă și să fii ușuit?
- N-am fost ușuit. Se cheamă scenografie. - Ascultă!
Dacă ne ajuți, îmi rog colegii să închidă ochii la dosarul tău.
Gândește-te pe îndelete.
Dar sună-mă până dimineață.
Incubatoarele de artă mai dau greș, dar căutăm și experimentăm.
Mda… Se găsesc căutători, dar găsitori încă se caută.
- Prietenii mei din Inima Planetei… - Nu e un cântec?
Fii drăguț, bine? Nu se dau în vânt după masculii alfa albi.
Sunt alb eu?
- Ce mai faci? - Așadar? Ce zici?
- E incredibil. - O nebunie!
Toni?
Bună seara! Sonorizarea ta nu trebuie să încurce niciuna dintre opere.
Să fie ca o pânză audio pentru fiecare reprezentație.
Asta aveam de gând să fac. Un peisaj sonor ce simbolizează imprevizibilitatea urbană.
Exact. Grozav!
- Ce idee bună! - Da…
Da! E fiica mea.
- Te las să te instalezi. - Mulțumim.
E ciudat prietenul tău. Credeam că o să ne muște.
- Te ajut? - Stai liniștit.
Fără filtre. Te chinui.
- Nu. Mersi. - Bine…
Poate nu e genul tău de loc, dar e mare lucru să mixez aici.
Da, văd că e… Cel puțin locul e mare.
Iar Tabitha caută modele pentru defilare. Crezi că am vreo șansă?
Tabitha?
Incredibil!
- Ce caută Tabitha aici? - Ea e juriul.
E așa de tare!
Da, e o artistă completă.
Cum ar zice…
fiica mea.
- Vine! Să nu scoți o vorbă. - Bine.
- Ea e Toni, designerul de sunet. - Bună!
- Nu doar atât! - Încântată!
E și model și actriță și compune muzică.
- Tu ai compus ce se aude? - Da.
Ea a fost, da.
Mulțumesc.
Iar noi ne cunoaștem.
Serios.
- Scorpex. - Cum te cheamă?
Scorpex. Scuze…
Toni.
Toni…
- Mereu te bagi! Lasă-mă să vorbesc. - Nu mă bag. Sunt politicos, manierat.
- De ce nu te bucuri? - Ești nașpa.
Scuzați, unde vă duceți cu aia?
Domnule?
Nu! Domnule? E… Domnule? Unde vă duceți? Alo!
Ce se petrece?
- Dl Luis Joquet? - Da.
Damien Parillaud, agent judiciar.
Aveți grijă, e fragilă!
Ce nenorocită…
SECȚIE DE POLIȚIE
- Care-i faza cu mobila mea? - Știu.
- Nu, dar… - Știu.
Ce știi?
- Stai liniștit, mă ocup eu. - Ar fi drăguț. Mersi.
O să-ți spun ceva strict secret, deci nu poți povesti nimănui, bine?
Serios? Asta înseamnă „strict secret”?
Vestax, prietenul tău, are carieră datorită unei bande de infractori.
Ei plătesc tot. Videoclipuri, PR…
Îi plătesc și producători-fantomă, care îi compun muzica.
Nu mă mir. Când ești urât cu spume și n-ai talent, apelezi la relații sau…
E fascinat de crima organizată.
Acum doi ani a mixat la o nuntă în Rotterdam.
Nunta lui Nikola Tadić, numărul doi în bandă.
E fiu de diplomat, adoră tehno și își zice Molotov. Știi genul.
El e brațul armat, nebunul bandei. Dar nu pe el îl vrem, ci pe el.
- Dricus Mascarilla. - Dricus?
E creierul operațiunii, șeful cel mare.
L-am pierdut după reconstrucția facială. A fost otrăvit și s-a ales cu cicatrici.
- Uite. - Da…
Acum, că e anonim, încearcă să o ia de la capăt,
investind în afaceri legale, cum ar fi moda.
Van Straat!
Exact. Folosesc metodele cartelurilor mexicane.
Fac droguri care dau hiperdependență.
Cel mai bine se vinde Angel Rocket, un amestec de ecstasy, cocaină și viagra.
Ți se scoală și vrei să ți-o tragi. Sună bine.
Ba nu. Dă dependență ca la nebuni. Mor oameni. Nu e plăcut.
Dacă iei mult… Dacă iei puțin?
Tu ești de la Antidrog sau…
- Ce? - Agent secret.
- Nu se zice „agent secret”. - Bine.
Ăsta ce e?
E numele operațiunii. Operațiunea…
- BPM? - Da.
- A fost ideea ta? - Scuze, dar e…
- Beat-uri pe minut. - Da.
E nasol. Găsesc unul mai bun. Mă pricep la nume. Ascultă.
Operațiunea Banger.
BPM.
- Ăștia trăiesc în cluburi. - Banger…
Deci o ard cu Vestax.
Vestax te adoră. Credem că și-a zis așa ca să sune ca „Scorpex”.
- Mulțumesc! - Da.
Niciun „credem”. Mi-a furat numele, mi-a furat X-ul…
- De-asta… - M-a copiat de la A la Z.
…o să te împrietenești cu el, ca să-l identifici pe Dricus.
Știi cum zic?
- Ce se întâmplă în laborator? - Moșule!
- Merge? - Cauți inspirație?
- Scorpex. - Elliot.
Spionezi?
Se poate spune și așa. Povestește-mi despre spectacolul tău.
Ce e cu scenografia aia dementă?
- Ți-a plăcut? - M-a dat pe spate.
- Cine ți-e regizor artistic? Ți-l fur. - Îl ai în fața ochilor.
- Taci! Tu ai făcut toate alea? - Mă ocup de tot. Nu deleg nimic.
- Mersi că mi-ai ținut locul! - Stai liniștit, a fost o plăcere.
- Îți rămân dator. - Dacă pot ajuta…
Îți rămân dator.
- Sună bine. Ce e, noul tău album? - Nu, e pentru defilarea Van Straat.
Cum sună? Tu n-ai mai auzit-o. Eu nu-mi mai dau seama, muncesc non-stop.
- Așa fac și eu. - Fii sincer. Nu mă lua cu abureli.
- Îmi plac frecvențele joase. - Sună mișto, nu?
Dar, dacă îmi permiți…
E ceva ce sună aiurea. Cinelele-s în contratimp.
Încearcă cu toba mare și cu cea mică.
- Elliot? - Elliot!
Oprește cinelele.
Un sfat gratis.
Pune piesa! Mai mult reverb pe voce.
Trei, doi, unu. Și basul! Așa!
Al dracu' de bine!
Ne mănâncă din palmă la Săptămâna Modei.
- Să vii și tu. - Sigur, mă bag.
Modele, vedete în primul rând… Eu în mijlocul scenei, pac, Vestax!
- Da! - Și toți îmi strigă numele.
„Vestax!”
„Terminați, că roșesc. Nu-mi place să mi se țipe numele.”
- Da, bine… - „Vestax!”
„Uitați-vă la modele, nu la mine. Eu sunt doar DJ-ul.”
Poftim.
„Fanul tău numărul unu, Vestax.” Mamă!
Am terminat cu muzica electro.
Trebuie să gândesc la scară mai mare. Modă, filme…
- Sigur. - Vorbesc în nume propriu.
- Așa sunt și eu. - Adică… S-ar putea…
Eu vreau să fiu un artist complet.
Vreau să fac de toate.
E dată naibii.
Futu-i!
- Pe bune? - Să-mi bag!
- Rahat! - Nu pot să cred!
- Stai așa! - Ce?
- Ascultă! - Ce?
Vezi ce mișto sună cu alarma?
Ai dreptate.
Da!
Da, e mișto rău!
- Îți place mezcalul? - Ce?
- Mezcalul. Îți place? - Rău!
- Încă unul? - O iau ușor.
Bine.
Molo!
- Ce faci? - Merge?
Merge. La tine?
Merge? Hai cu noi.
- Cine e? Cum îl cheamă? - Scorpex.
Luis!
- Poate să vină? - Da.
Oricând.
Sunteți în formă? Unde ați mai fost?
- Bine… - Scorpex.
- Sunteți prieteni, Vestax? - Da. Adică…
- Da. - Dă-mi Picătura.
Nu, mersi, iau mai târziu.
Ce-i cu muzica asta nasoală?
E Exta DJ. Vrei să mă ocup eu?
- Da. - Mă ocup eu.
Bine, du-te.
Cine e obositul ăla?
Mă scuzi!
- Exta, ce faci? - Luis!
- Merge? - Căpitane!
Sunt cu niște dobitoci. Unul crede că i-ai tras-o soră-sii.
- Cine? - Cheliosul care seamănă cu Gru.
O blondă cu accent și tatuaj pe fund. Îți sună cunoscut?
Are „Carpe diem” pe fund?
Nu știu. Dar ți-a pus gând rău ăla. Vrea să te bată. Mai bine te duci la baie.
- E pază. N-o să facă nimic. - Vorbesc serios!
Vrei să-ți zic ce-a făcut?
Mișcă-te!
Scapă de el!
Stai liniștit. Du-te și fumează.
- E mișto de tot. - Da, nu e rău.
Nu e prea înflorit, dar îi iese bine.
E blană!
Italo-greco, disco, tehno, aer de ghetto mexican!
- Ia ascultă. - Beton!
E blană!
- …la New York, în Meatpacking District. - The Mix?
Undeva dubios. Nu The Mix, mai devreme. Mixam pentru o marcă mică.
Din senin, unul începe să facă pe nebunul pe ringul de dans plin de gagici.
Își dă jos gluga. Ghici cine e! Kanye West, al naibii.
Și face: „Scor…” L-am auzit strigându-mi numele.
Apoi vine la mine și începe să facă plecăciuni.
Îi zic că bine și dăm mâna. Agenții noștri iau legătura.
După trei zile, e la televizor, candidat la președinție.
- Ne-a stricat planurile. - Tot înșiri nume, dar e abureală.
Ba nu, frate! Am o poză pe Instagram. Poți să verifici. E Kanye West, clar.
Nu-ți dai seama, că se uită în jos. Dar e adevărat, jur.
Acum doi ani, la Le Baron, apare Travis Scott.
- Ghici ce-mi zice! - Șșșt!
- Audiție la mine, băieți. - Da!
- Da! Sunt cel mai tare la astea. - Nu știi cum joacă ei.
- Te-ai prins? - Nu.
Ce vezi?
Văd…
- Bine, fă un pas în spate. Acum ce vezi? - Același lucru, dar de mai departe.
- Văd cerul parizian… - Un craniu.
Da, un craniu, normal.
Da! Acum văd craniul. Incredibil! De aproape nu se vede. Orbitele, nasul…
- Face o avere. - Da?
Bun, audiția!
Da!
Bun! Vă reamintesc regulile.
Ce facem cu cuțitele?
Adică?
- Space Captain? - Da!
Fir-ar să fie!
Cu asta mă ocup, băieți!
- Ești DJ sau ce? - Știu…
Căscați ochii!
Cuțitele!
Ia de-aici!
Să-mi bag, ce față are!
Haideți!
O știu.
- Haideți! - Mara… Maradona.
- Barracuda… - Așadar?
„Maracuja” de Pasquale!
Da!
E un remix.
Caut-o cu Shazam. Nu merge așa… Nu!
- Caută piesa. - Cuțitele!
Precis e un remix.
Vă iubesc!
Bun, vine una dificilă.
Vestax?
- Nu! - Cred că o știu.
Nu!
- Nu e corect! - Vestax!
- Stai, Molotov! - Vestax!
- Cuțitele! - Ia de-aici!
Să dea dracu'!
- E prost sau ce? - Așa-ți trebuie, javră.
Păstrează-ți calmul. Cu calm!
Molotov?
- Molo? - Ce-a pățit?
Nu știu. Nu respiră. Molo?
- Molotov? - Chem ambulanța.
Ce? Stai!
Nu cred că înțelegi. Nu chemăm ambulanța sau poliția aici.
- Dar… - N-ar trebui să fim aici.
Bine? Hai s-o ștergem.
Dar… Nu-l putem lăsa așa. Nu-l putem lăsa pe jos.
Defilarea e peste două zile. Dacă vrei, rămâi.
- Am încredere în tine. Recunoștință! - Nu-mi trebuie recunoștința ta. Ocupă-te…
Ce-a pățit? L-ai plesnit, să se trezească?
Plesnește-l tu.
- Ba tu! - Ba tu!
- Îl știi mai bine. - Și?
Asta nu înseamnă că trebuie să-l plesnesc eu.
- Nu plesnesc tipi pe nume Molotov. - E o poreclă. Îl cheamă Nikola.
Molo?
- Molotov? - Nu așa.
Molotov!
Ați luat-o razna?
Chemai poliția?
Nu, am zis de ambulanță. E o mare diferență. Cine mă crezi?
„Molotov!”
Era să leșini. Toate bune?
Molotov nu ia supradoză. Bun…
Futu-i…
Ți-am zis că-i de încredere.
De ce ai nevoie de el?
Nu știu, ca să mă ajute. E bun, are tehnică. Mi-ar prinde bine să…
Pentru defilare?
Da, să zicem.
Dacă vreți… Da, sigur, de ce nu?
Nu mă deranjează, cât timp e tare.
„O să chem ambulanța.”
Bună asta!
Ar trebui să folosim o piesă de-ale tale.
Ceva clasic, simplu, de modă veche. Și apoi intervin eu.
Vin cu atmosfera, ceva modern, care rupe.
- Ai priceput? - Absolut.
- Dublu X. - Sigur. Dublu X.
- Auzi? Vreau piesa la ambasador mâine. - Bun, nicio problemă.
Cine e ambasadorul?
„Fanul tău numărul unu, Vestax”?
- Da, a insistat. N-am vrut să-l supăr. - Da, sigur…
Verifică-ți mesajele. Vrea Drake să colaborați.
Toni! Îți explic mai târziu, dar nu poți rămâne aici.
Poftim?
Fă-ți bagajele.
Bun, știi unde sunt baia și bucătăria.
Și poți să dormi acolo.
- Să dorm? - O să dormi acolo.
- Ai zis că scrii muzică, nu? - Așa e.
Atunci n-ai voie în casă până nu compui un hit.
Batem palma?
- Vorbești serios? - Foarte serios.
Batem palma?
Sunt obiecte de colecție, deci fără petreceri sau tâmpenii.
Începem cu dreptul…
Ai vreun demo de încărcat?
- Da. - Dă-l încoace.
Să facem un folder pentru scumpica mea.
Toni… Bun.
- Să-l ascultăm. - Nu.
- E un demo. Nu te las să-l asculți. - Pe bune?
Da.
Sunt profesionist. Pot să ascult ceva neterminat.
Dacă te las, ascultăm și piesa ta?
Nu-ți șantaja tatăl.
- Haide… - Nu, termină!
Nu vreau.
Mi-ar plăcea să aud ce ai compus.
- Să fii drăguț. Nu e gata. - Promit.
- Și nu vreau sfaturi. - Bine.
Gata.
Știi ce? Ce zici de niște sintetizator?
- Nu e gata. Ți-am și zis. - Deja sună grozav, scumpo.
M-ai cam…
dat pe spate.
Bine, încearcă cu niște bas.
SUNĂ BINE PIESA?
- Haide, ocupă-te tu. - Nu, e piesa ta.
- Nu, ocupă-te, ca să fie a amândurora. - Nu. E piesa ta. Descurcă-te singură.
Bine.
Bun, scumpo…
Te las să muncești.
- La ce oră termină? - Transmite toată noaptea.
- De ce? E urgent? - Nu. Am nevoie de ajutor la o piesă.
- Bine, pa! - Dar…
Haideți, băieți! Ajutați-mă!
Vino să cânți cu noi.
Nu…
Ai în fața ochilor un viitor ambasador al mărcii.
Când te gândești că mă plictiseam și ai apărut tu…
Pentru Van Straat, legat de ce am discutat…
Da? Nu? Du-te dracului?
Nu, dar faza e că momentan suntem cam ocupați.
E un proiect aparte. Chiar vor muzică electro.
Electro e fumat din 2018.
Când spui „colaborare”, te gândești la ceva oficial?
Da. La un moment dat trebuie să fie totul oficial.
Așadar? Ce așteptați, să v-o iau în gură?
Ascultă-mă.
Am nevoie de tine, Marius. Înțelegi?
Am nevoie de echipa mea, de armata mea, de sprijinul tău.
Nu mă lua cu sprijinul!
Te-am sprijinit mereu. Sunt ultimul prost care așteaptă albumele.
Bine, gata.
- Suge-o. Ne vedem la premiile Grammy. - Mă bucur că te-am revăzut, Luis!
Mai du-te-n mă-ta!
Răspunde-i lui Rose.
Ca să vezi…
E…
Merge treaba?
E diseară. Ce nebunie!
- Îți arăt? - Da.
Cu lumini și toate cele?
Fabrice?
Fabrice!
- Te-a auzit. - Scuze. Bine, uită-te la asta.
- Eu o să fiu sus. - Așa…
Cu cască, îmbrăcat în costum. O să vorbesc cu lumea.
N-o să prea văd, dar nici nu-mi pasă.
Apăs niște butoane, iar oamenii sunt mulțumiți.
Pe bila din stânga o să proiectăm „EX”.
- Iar pe aia din dreapta… - „TA”, nu?
- Da. - Genial!
O să arate super. „Exta”!
- Așa-mi zice. - Tare!
Și cred că oamenilor o să le placă faza cu scula uriașă. Ascultă!
- Îmi faci o mică favoare? - Fir-ar, chiar aduce a sculă!
Nu asta era ideea?
Rahat!
- Bun, în orice caz… - Futu-i!
- Jean-Marc, ajută-mă… - Nu! Nimeni nu știe cum mă cheamă.
Suntem singuri aici.
- Totuși… Haide! - Ascultă.
Vreau să-mi dai o piesă. Doar 16 măsuri, atât. Te rog!
Ce zici de… nu?
Ce te-a apucat?
Vreau să merg drept înainte în carieră, fără să mă uit în urmă.
- Compun doar pentru mine. - Uită-te mereu în urmă!
De cei întâlniți când ești în ascensiune dai și când o iei la vale.
Da, dar când urci trebuie să te gândești la urcat.
Da, de acord, Jean-Marc.
- Ascultă… - Exta.
Cine a inventat numele Exta?
- Tu, dar… - Șșșt, să nu te-audă.
- Rămâne între noi. - Bine. Mulțumesc.
- Stai liniștit. - Da…
Am nevoie de un tip talentat care să mă scoată dintr-o belea.
Am venit la tine.
N-o să se afle că tu ai scris piesa.
- E un compliment. - Nu pot.
- Puteam ruga pe oricine. - Dar pot să…
- Pot să te îmbrățișez și să te ajut… - Vorbești serios?
Îmi amintesc când veneai la mine și mă întrebai dacă poți să pui muzică.
Îmi amintesc ce purtam. Eu, Balenciaga, iar tu, pantaloni scurți.
Dacă ar mai trăi maică-ta și ar auzi că refuzi să mă ajuți la nevoie…
- Serios? O amesteci pe maică-mea? - Da. Odihnească-se în pace, dar…
- Jean-Marc, sincer… - Nu-mi mai spune Jean-Marc!
Așa!
Să dea dracu'! Prinde aripi.
Vestax!
Se aude muzica? Nu sună bine?
Ce zici?
Da! E beton, nu?
- Îi zici de mine? - E ce trebuie.
Sună-mă!
- Bine. Haide! - Fir-ar!
- Trimite-mi-o. Plec, mă grăbesc. - Ți-am trimis-o.
- Am o datorie la tine. - Două.
Nu, alea două sunt acolo.
Da, ai dreptate…
- Ce naiba? - Mă stresează când nu-mi răspunzi.
Cine mă crezi, iubita ta? Ce faci?
Nu întrerupi transmisia. E sfântă, fir-ar să fie!
Știi ce e sfântă, Luis?
- Misiunea. - Nu. E misiunea ta.
- Îmi pare rău… - Ai piesa pentru Vestax?
De unde știi de ea?
Ați pus microfoane la Molotov?
A trebuit să ascult muzică cât aruncau cu cuțite.
Chiar m-a lovit unul. Știați că au un laborator clandestin?
Nu știați?
Acum știți. Mi-am făcut treaba, am adus informații.
De-acum vreau protecție nonstop pentru mine și fiica mea.
- Ai deja. - Da, sigur… Asta e?
Pune piesa, te rog.
Te rog, Luis!
Nu vreau.
Vă gândiți la misiune și la cum să vă abandonați agenții.
- De artă mă ocup eu. - Nu merge așa.
Molotov trebuie să aprobe piesa. Asta e misiunea ta.
S-o aprobe diseară. Și asta e misiunea ta.
- Luc! - Da.
Ce faci? Nu-mi invada spațiul creativ.
- Fii bun și… Cine e? - Poți să încetezi, ca să te informez?
Petrecerea e la o ambasadă.
E doar de fațadă, paravan pentru o întâlnire.
Vine Dricus, credem, dar nu putem intra. Dar tu poți, fiindcă tu ești DJ-ul.
Așa e. Vor să mixez pe rând.
- Știi ce înseamnă asta? - Normal.
Bine, ce?
E atunci când…
- Când? - Când stai la rând.
Te-ai documentat, văd. M-am liniștit.
E un mixaj cu doi DJ. Vor să fac pereche cu Vestax.
Bine, grozav! Să-l duci cu zăhărelul. E important.
El i-a propus lui Molotov să colaborăm la piesa pentru defilare.
L-a lăsat producătorul. De asta te-a sunat, deci…
Nu prea cred.
Nu aveți voie cu telefoane.
Îți dăm niște căști cu un mic aparat foto în ele.
- Bine? - Ca un dispozitiv?
- Exact. - Să vă arăt.
Are un mic senzor, bine?
E programat să se declanșeze…
când faceți așa.
- Am înțeles. - Să vă văd!
- Gata. Pot să încerc și eu? - Cum să nu?
Identifică-l pe Dricus și fă-i poze.
Așa!
Bine.
Un DJ salvează Franța. Tare, nu?
- Bună seara! - Cum vă numiți?
Scorpex și Vestax. Nu suntem pe listă. Noi suntem DJ-ii. Bine?
- Ce mai faci, bine? - Bună seara!
Merge?
- Scuze… - Fără electronice.
E echipamentul meu. Eu sunt DJ-ul.
- Ce contează? Au multe căști. - Nu, mixez doar…
Scuze, folosesc doar căști proprii.
- Las-o baltă. - Scuze.
- Vrei ceva de băut? - Da.
Îmi iau și eu ceva.
A venit Molotov.
- Stai, nu vrei să asculți piesa întâi? - I-am auzit începutul. Sună bine de tot.
Ești Scorpex. De ce-ți faci griji?
Un crescendo…
Să știi că nu e gata, Molotov. E loc de mai bine. Nu e terminată.
E prima variantă, un demo.
Dar sună destul de mișto deja.
Ați compus-o împreună?
Da. E o colaborare. Dublu X!
Bine.
Nu asta voiam.
O colaborare la distanță.
Am făcut schimb de fișiere, deci nu a fost o colaborare reală, dar…
Am noi instrucțiuni.
Eclipsă.
Bine, înțeleg.
- Dar o putem folosi ca bază, nu? - Nu. Luați-o de la zero.
- Bine. - Băgăm ceva?
Bine.
Angel Rocket, adică Picătura.
- Are efect rapid. - Sunt gata.
După ce termin. Acum mă concentrez.
Concentrare de DJ…
Scuze. Stai!
Lasă-l! E cu noi.
- Ce vrei? - Voiam…
- Dacă trebuie să mixez… - Ce?
- Ce vrei? Nu vezi că stăm de vorbă? - Ba da. Scuze.
Voiam să văd dacă mai aveți…
- Cum îi zice? - Ce?
Ce mi-ai oferit mai devreme.
- Vrei Picătura? - Așa, Picătura.
- Băieți, vrea Picătura. - N-am mai încercat.
- Vrea Picătura! - Am auzit că e tare.
- Picătura! - Picătura!
Scoate limba!
- Doar o picătură. O picăturică! - Haide!
- Așa! - Nu prea mult.
Își face rapid efectul?
Mi s-a sculat.
Ce fericit sunt!
ÎNCHIRIERE ECHIPAMENT EVENIMENTE
DE LA D LA J
Așadar?
Operațiunea Banger s-a încheiat.
- Știi ceva? - Ce?
Polițiștii nu-s așa nașpa.
Respiră.
Avem noroc cu asemenea meserii.
În slujba altora.
Hai să-i dăm ceva de mâncare.
Angel Rocket e…
Drăcia aia o să fie ditamai hitul!
Să încercați și voi, e…
- Nu, mulțumim. - Ba da! Toată poliția.
Ascultă, misiunea ia sfârșit. Voiam să-ți spun că am ajuns să te plac.
Pe bune! Am ajuns să te plac. Știi ce? Sincer, Rose…
Nu e mare lucru de capul tău, dar ești drăguță. Știu că nu îți e ușor.
Avem nevoie de oameni ca tine.
Trebuie să-i închizi pe… Uite! Cheliosul ăla! Uită-te la el.
- E neclară poza. - Ba nu.
- Tare neclară. E inutilă. - Și asta. Și asta.
- Nu mai suport! - Sunt groaznice.
Poate asta.
- El e, Luis? - Futu-i, cât ține efectul?
- Luis, concentrează-te! El e? - Ăla… Dricus!
- Bertrand, Rose. - Mi-e frig la craci.
Rămâneți în așteptare. Am identificat ținta.
Bine. Aștept instrucțiuni.
- Datorită cui? - Mersi, Luis!
- „Mersi, Scorpex!” - Mersi, Scorpex!
- Luis? - Da.
- Fii discret! - Bine.
- Gata! - Calmează-te.
Luis!
Luis! Trezirea. Sus! Haide!
Fir-ar… Tipa asta e un coșmar.
Ai dat-o în bară. Tipul arestat nu e Dricus.
Un chelios care stă în capul unei mese cu gorile nu e șeful?
Nu e el. Te-a luat valul. Haide!
Sigur a fost acolo?
Da, a fost acolo. A fost…
N-a fost acolo.
- Nu erați siguri. - Ba da, aproape.
„Aproape”? Sunteți o gașcă de clovni iresponsabili, de m-ați trimis acolo.
Trebuie să te duci înapoi. N-ai încotro, deci…
Nu-mi risc viața pentru voi. Nici nu se pune problema.
E periculos. Ați greșit tipul. Adio acoperire! Nu mă duc.
Îți riști viața? Nu exagera!
Ți-am zis. Suntem siguri că nu te bănuiește nimeni.
În plus, te supraveghem.
- Nu e niciun risc. - Da, sigur.
Nu ne putem opri acum.
Ai în sfârșit șansa să faci ceva semnificativ.
Fă-ți fiica mândră. Nu vrei asta?
Ascultă! V-am dat un tip. Nu e problema mea că nu era cine trebuie.
Am terminat. Adio! Lăsați-mă în pace.
Aia e fereastra. Ușa e în spatele tău. Are o clanță la nivelul șoldurilor.
Știai că Toni se joacă de-a teroriștii în weekend?
N-o amesteca pe fata mea!
Ai auzit de Inima Planetei?
Trei hipioți mâncători de soia, care vor să salveze planeta?
Ecologiști, fasciști… Autoritățile nu fac diferența.
Dacă Toni ar fi considerată o amenințare națională?
Nu-ți dai seama ce urmări ar avea.
Nu s-ar mai putea alătura niciunui grup de peste 50 de oameni.
Măcar n-ar ajunge DJ.
Oamenii nu se adună doar în cluburi. Mai gândește-te.
Clădiri publice, școli, aeroporturi. Dar…
Cum faci parte din familie, putem să ne asigurăm că nu i se întâmplă asta.
Fetiței tale…
Haide! Sus! Plecăm.
Plecăm. Mișcă-te, Luis!
E foarte meschin ce faci, știai?
Disco.
LENT - RAPID
House.
Tehno.
Trance.
Ghetto.
Gabber.
Nu mi-ai zis că ai o fată.
Tânără, frumoasă… Muziciană.
Ai studiat artele la Bruxelles?
Da, deși tata e DJ.
Exagerezi.
Nu mai răspunzi la telefon?
- M-ai sunat? - Da.
- Nu-mi verific căsuța vocală. - Hai la plimbare.
Pa, Toni!
- Nu e genul meu. Scuze. - Dă-i telefonul lui Yuri.
Mai bine îmi spui ce se petrece.
Stați, că…
- E un turnător printre noi. - Un turnător… Bine.
Dezbracă-te.
Bine.
Pune tot în sac.
- Haide! - Bine…
Imediat.
DJ de Ibiza…
Bine, gata!
Voi…? Nu.
Doar invitații.
Merge, băieți?
Toate bune?
Cum stai cu piesa?
Glumești? Cum stai tu?
- Am înțeles, te chinui. - Nu, tu te chinui.
- Joacă. - Nu mă pricep la…
- Joacă! - Bine, gata!
Salut!
- Pline sau cu dungi? - Cu dungi.
E varză.
- Sunt încordat. - Ce dezastru!
O luăm de la capăt. Treci pe poziție.
- Ce? - Treci pe poziție.
O să-ți arăt ceva.
- Stai. În primul rând, nu ține mâna așa. - Bine, am înțeles.
Ține-o la spate. Limpezește-ți mintea și respiră.
Așa!
Ia-l în mână și strânge-l.
Nu! „Ia-l în mână și strânge-l”?
Îmi pare rău, Molotov. Nu pot. Nu mai merge așa.
Compun o piesă în două zile, dar biliard despuiat, cu băieții?
Nu știu ce vrei,
dar nu te mai împinge în mine și nu-mi mai sufla în ceafă, că nu suport.
- Mi-ești simpatic. - Da…
Mi-am dat seama.
Da…
Bun…
- Pot să mă îmbrac acum? - Încă nu.
Yuri a găsit o conversație.
Da, normal…
Rose Banger.
Nu, nici vorbă! Se pronunță „Rose Bangée”.
- E franțuzoaică. - De ce i-ai șters mesajele?
Fiindcă…
Sunt îndrăgostit de Rose, soția celui mai bun prieten al meu.
Din respect sau lașitate, nu știu… Nu mă mândresc cu asta, dar asta e.
O să se mire.
Alo?
Rose, iubire, sunt eu, DJ-ul tău preferat.
De ce mă suni?
Fiindcă voiam să te ascult, voiam…
să-ți aud vocea.
Ți-am mai zis, Luis. Eu decid când și unde, bine?
E autoritară, nu?
Știu, scuze. Sper că nu te deranjez. Nu ești cu… Nu ești cu el, nu?
Ești drogat?
Nu mai iau nimic. Tu ești singurul meu drog.
Îmi duci pulsul la 130 BPM.
Sunt nebun după tine.
Și eu, iubirea mea. Te… Te doresc atât de tare!
Nu mă face să mă încing.
Vreau să-ți simt… trupul lângă al meu.
Pielea, lipită de a mea.
Termină, fir-ar să fie!
- Mirosul tău mă excită. - Știu.
Vorbește-i murdar! Obscen!
Mă înnebunește!
- Cere-i poze! - Vreau să…
- Iubito… - Goală!
- …fiu cu tine. - Scuze, închid. Vrea cineva o poză.
Fără poze. Pozele sunt private.
- Interzice Biblia, nu? - Nu sunt catolic.
Spasiba, băieți.
Auzi, Scorpex?
Legat de defilare…
Să fie muzică!
De acord că sună mai bine cu un sintetizator adevărat?
Pe bune!
Credeai că mă uit prin computerul tău sau că-ți fur muzica?
Adică?
E gol. N-ai niciun demo, niciun fișier.
Trebuie să stăm de vorbă, Toni.
Era și timpul…
Mă așteaptă mult de muncă.
Chestii mișto… Deci vreau studioul înapoi.
Îmi pare rău.
N-are legătură cu tipul care te-a strâns cu ușa?
Ce tip? Cheliosul? Nu, ce vorbești? N-are a face.
E de treabă.
Bine, atunci plec.
Dar ce naiba ai? Nu mă vrei nici acasă, nici la studio.
Fac eforturi, dar degeaba.
- Calmează-te. - Nu mă lua așa!
N-ai făcut decât să minți. Crezi că nu m-am prins?
Aveam și noi ceva în comun, dar tu…
Mă dai afară.
Ascultă. Stai!
Pot să-ți explic.
Ai dreptate, tipul de mai devreme nu mi-e prieten.
- Nu zău! - Din cauza lui te-am adus aici.
Cum a venit încoace, nu mai ești în siguranță.
În siguranță? La ce te referi?
Toni…
Bun, o să-ți spun ceva super-ultra-secret, deci nu poți povesti nimănui.
Futu-i, ce dezastru… Bun!
Lucrez la Informații.
Sunt agent secret și lucrez la un caz delicat.
Te pot proteja doar trimițându-te la maică-ta, la Bruxelles.
Bine.
Nu știu ce e mai jalnic.
Faptul că mă minți sau ce minciuni spui?
Nu, scumpo, stai. Jur! Iubito, ascultă.
Toni!
Pe bune? Te dai de gol față de fata ta?
- Rose? - Ai înnebunit, Luis?
Unde ești? Stai!
Mă spionați?
Mi-ați pus microfoane în studio?
- E treaba noastră să știm tot. - Zău?
E treaba ta să mă pui să joc biliard despuiat cu nebunii?
Unde era protecția mea atunci? Pază, pe dracu'!
Trebuia să se întâmple. Și știam că ești în stare.
Ăia nu te mai suspectează, iar defilarea are loc curând.
O să mă dau asistenta ta. Vin cu ceilalți.
Stai așa!
Care ceilalți?
A venit Vestax.
- Vreți ceai, cafea? - Nu, nimic.
De fapt, ai putea să faci curățenie?
- Merge? - Bun-venit! Da, mă relaxez.
Mișto scule!
- Mergea niște ventilație, dar… - Băieți, ea e Elke.
O să fie vocalista. O recomandă Tabitha.
Scuze, nu voiai un instrumental?
Avem mare noroc că a venit, deci trebuie să profităm.
- Bine. - Uitați ce vreau.
Ceva ca reggaetonul, dar de stradă.
Suav,
dar picant.
Bine? Vestax, fă un de-ăla. Cum îi zice?
- Un hit? - Așa, un hit. Bang!
Fără avertismente? M-a împușcat!
Haideți, câteva ore până la defilare!
E o onoare să te avem aici.
- Nu! - Nu? Înțeleg.
- Respect. Condu-o la cabină. - Sigur. Haide!
- Ne vedem după. - Să-ți arăt unde e.
Cred că e timidă.
Ce-i prostia asta din al doisprezecelea ceas?
Nu începe!
- Adică? - Las-o baltă.
INTERFON
Bun, Elke, începem? Microfonul e unde trebuie?
- Da. - Bine.
Punem un demo.
Bun, ascultă-l pe îndelete. Nu e cazul să te grăbești.
- Bine. - Bine. Începem!
L-ai auzit? Reggaeton.
Da. Suav, dar picant. Eu nu vând kebap.
Hai, pune ceva.
„Pune ceva”? Ce vrei să pun?
- N-ai nimic? - Stai așa.
- Stai puțin. - Futu-i!
- Elke? - Da?
Scorpex. Să încercăm ceva diferit.
Îți pun un mic ritm, să cânți a cappella. Să nu te simți încorsetată!
Înregistrăm tot. Iese ceva de care să fii mândră.
Nu mă simt în largul meu. Nu sunt obișnuită să lucrez așa.
Înțeleg, dar mie așa îmi place. Ai încredere în mine, bine?
Bine. Dacă nu vă supărați, vă întoarceți cu spatele?
- Sigur! - Eu așa lucrez.
Lăsați-mă să mă concentrez și să fiu liberă.
- Sigur. - Vorbește serios?
- Cum te cheamă? - Renata.
O să apese ea butonul de înregistrare.
- Când ești gata, Elke. - O să mă concentrez.
Nicio grijă!
Întoarce-te!
Renata…
Apasă acolo.
- Da, știu. - Bine.
Zău așa…
Elke! Bun, nu merge.
Nu merge. Ce-a fost aia?
Nu ține. Cum să-ți zic? Trebuie să cânți.
Am cântat în olandeză.
- Van Straat sunt olandezi. - Olandeză…
- Dacă-s probleme, zi-mi! - Nu.
Nici vorbă! Nu-s probleme. A fost perfect. Ți-a ieșit din prima.
Dar, preventiv, o luăm de la capăt.
- Cântă ca înainte. A fost perfect. - Bine.
O s-o pupi în cur toată ziua? Sună nasol.
- E ridicol. - E pornit interfonul.
Vă aud.
Rahat! Adică…
Sincer, mă apucă un atac de panică.
- Nu! - Nu!
- Calmează-te! Nu vorbeam despre tine. - Nu-mi spune să mă calmez!
Am venit cu metroul, în ciuda anxietății. Nu e gata nimic. Nu v-ați făcut treaba.
Vă purtați urât cu mine. La un moment dat e prea mult!
- Pleacă! - Incredibil!
- Luăm o pauză? - „În ciuda anxietății”…
- Vă credeți în anii '80? - Nu, Elke…
Calmează-te. Ce ai?
Tu să ai mare grijă! Baftă cu nenorociții ăștia!
Elke, te rog, nu pleca.
Mai ușor cu „nenorociții”!
Ce generație fragilă! Cu haina ei flocoasă, vrea să…
Ai luat-o razna.
Face pe Beyoncé în studioul meu? Să se care!
- Faci ce-ți spune Tabitha! - Ce bun gust are!
E protejata șefului mare.
Molotov n-are altă treabă, decât să se bage în muzică?
Credeam că e mafiot.
Nu înțelegi, nu? Nu de Molotov vorbeam.
Ai dat-o în bară rău. Trebuia să le pun piesa.
Fir-ar să fie! Ce mă fac acum?
- Ce te holbezi așa? - Incredibil!
- Ce? - Ești dus cu pluta.
Studioul e regatul meu. Dacă nu-ți place, dă cu praf de mers.
Regatul tău? Futu-i! Da, un regat de proști!
Nu-ți dai seama că șeful cel mare e Dricus? Luis!
Acum pricepi? Fir-ar să fie, Luis…
- Dar… - Ești o pacoste!
Ce vrei să fac? A cântat…
Două secunde, că ai insultat-o. Trebuia s-o lași să vorbească.
- Nu trebuia să mă enerveze. - Bine, gata.
E ca o pisică strangulată. Ce să fac?
- Două vorbe… - Adaugi efecte, să sune mișto.
Te pricepi.
Ca începutul de la „X-Love”! Minimalist, dar asumat.
Nimic, dar totul.
- Haide, încearcă! - Da, bine. Lasă-mă să…
- Bun… - Haide!
Bine, gata!
Bun…
Sincer, ritmul repetitiv sună grozav.
Da, dar are nevoie de un bum, bum. Știi? Ceva de genul…
- Atunci fă-o. - Niște bas.
- O să-l adaug. - Haide.
E un hit!
Asta e! Grozav, am reușit. Perfect. Așa!
O să le placă.
Eu sunt mulțumit de ce a ieșit.
Futu-i!
Molotov!
Bine, gata!
- Sunt duși cu pluta. - Evident!
E mort de frică. Știi cine e șeful lui? Un psihopat.
E căutat internațional.
Dar e mereu la defilarea Van Straat. Atât adoră marca.
De-asta moare de frică Molotov.
Și ai dat-o în bară. Ai stricat totul.
Chiar ești praf. E în joc viața ta și tot nu poți să scoți o piesă.
- Ți-am făcut lipeala. Așa îmi mulțumești? - Tu, mie? Valea!
N-ai zis că ești un artist complet?
Du-te-n mă-ta! O să-mi scriu singur piesa.
Da, precis.
Rose, sunt Scorpex. Ascultă cu atenție.
Dricus o să vină la defilare. Sunt absolut sigur.
Poate în public sau ca angajat, dar o să fie acolo.
Pregătiți-vă!
Bună ziua!
Știu că nu mă recunoașteți.
Mă cheamă Scorpex. Compun muzica pentru defilare.
Da… Bună!
Vestax e designerul de sunet.
Da?
V-a trimis fișierul? L-ați ascultat? Vă place?
- Chiar, unde e piesa? - Chiar așa!
- E… - E…
Nicăieri. Și o să mai așteptați, fiindcă Vestax v-a lăsat baltă.
Știu asta fiindcă eu am scris piesa.
Credeți-mă!
Adevărata vedetă
e Tabitha.
Nu-mi pasă de modă. Știi ce fac eu? Ceva adevărat.
Dacă nu închide, nu ajungem nicăieri.
- Doamne! - Bun, Tabitha?
Îți convine temperatura?
Microfonul, căștile, toate bune?
Nu, mi-e cald și căștile hârâie.
- Du-te! - Vin.
Căștile… Ce se întâmplă aici?
Cealaltă… Așa. Merge așa? Bine.
Bun, Tabitha… Mă interesezi doar tu.
Părerile tale, viziunea ta asupra mărcii și a colecției.
Dar și a societății, a vieții! Tu ești centrul.
Sunet. Un ritm!
Gata pentru o dublă memorabilă?
Am discutat despre asta. Nu pot…
Taie! Taie odată!
- Probleme? - Ce?
- Ce e asta? - Hârâie?
- Ce anume? - Ce e?
- Ce anume? Piesa? - Da.
E doar un demo.
- Tabitha? - Nu e gata.
E doar un ritm simplu. Îl mai înfloresc eu.
- Producția… - Pe dracu'!
O să fie mult mai…
- O să fie nebunie. - Să avem încredere în el.
- Da! Toate bune. - Sună bine. La treabă! Mai sunt două ore.
- Nu! - Nu…
- Ce? - Nu!
- Zice că nu. - Clar!
- Sună aiurea. - Serios?
- Bine. - Bine.
- Bun, deci nu. - Tabitha!
Asta fac toate numele mari. Beyoncé, Rihanna, Gaga, toată lumea.
- Treci la subiect. - Doar a cappella.
Pun un ritm, ca un metronom.
- N-o să-i placă. - Iar tu…
- Ți-am zis eu… - Vreau un ritm.
- Vreau sunet, bine? - Vrem ritm, nu folk, bine?
- Ai înțeles? Pune ceva. - Bine. Sigur, stai liniștită.
Nu despre asta vorbeam. Adu-i de la muzeu până la defilare.
Să vorbim frumos…
- Bine, gata! - Doamne!
- Nu! - Vine.
- Haide! Nu știu… - O secundă!
O faci în direct sau ce?
Știu că mai sunt două ore. Nu-mi aminti. Nu-mi trebuie un papagal.
Ești gata, Tabitha?
Practic, plătești pentru…
Bun, dă mai tare!
Mai tare. Să ne concentrăm!
Lucrezi pentru vreo casă de modă?
Momentan nu.
Zi numele mărcii!
Și mai teatral!
Așa!
Sună grozav.
Respiră!
Doamne!
Da!
E tare.
- Aici! - Aici, te rog!
- Te rog! - Aici.
Aici!
- Scorpex! - Mulțumesc.
- Bună seara! - Bun-venit, domnule!
Urmați-mă, vă rog. Vă conduc la platane.
Stai așa, să…
Aici!
În dreapta!
- Aici! - Încă una, din profil.
- Așa! - Aici!
- Încă una! - Te rog!
Scorpex!
- Laoparte, așteaptă lumea. - Ce?
- Stați în drum. - Cum adică? Sunt DJ-ul.
- Merge? - Adică?
- Ai zis să mi-o tragi cu piesa? - Nu.
- Hai cu mine. - Fără poze!
- Scorpex! - Dle Capitani!
O să mixezi acolo.
- Acolo sus? - Un DJ în cer.
O stea ca tine… Mulțumesc pentru cum ai tratat-o pe Tabitha. I-a plăcut.
Și eu vă mulțumesc.
- Nu… - Eu vă mulțumesc.
Jayden! Vino aici.
Aranjează gluga. E prea umflată. Hai! Concentrează-te!
- Hai cu mine! - Haideți! Fiți sexy!
Tabitha! Uite!
- Nimic pe dedesubt. - Stai așa!
Pune-ți alea. Le-am ales noi. Toată lumea poartă Van Straat. Haide!
Ne lipsește o ținută, Jayden!
Nu te poți răzgândi la fiecare cinci minute.
Două minute!
Marie! Mai am nevoie de niște clipsuri.
Mărimea 32.
- Îți vin? - Da.
Bine. Foarte bine.
O vreau mai largă.
Léa, intru după tine.
Acum ori niciodată, nu?
Sub platanul stâng.
Concentrați-vă!
Primul rând pe stânga.
- Rose! - Ce?
Dricus e Capitani.
Poftim?
I-am văzut cicatricile.
Fir-ar!
Mixează. Ne ținem de plan. Îl prindem când începe.
Bine.
DJ!
Treizeci de secunde!
Toni?
- Ce naiba cauți aici? - Ce cauți tu aici?
Muncesc.
Fir-ar să fie…
- Ce? Nu mă vrei pe podium? - Nu, nu asta. Am făcut ceva de neiertat.
N-o să mă ierți, dar o să înțelegi dacă mă lași să-ți explic.
O să-ți explic totul. Scumpo…
- Mă simt ca naiba. - Termină! Pune muzica!
Nu e musai să pun piesa ta.
Ce piesă? Despre ce vorbești? Pune muzică!
- Ce cauți aici? - Ce cauți tu?
Eu trebuia să fiu aici. Valea!
Luis?
Termină!
- Ce se petrece? - Ce face tâmpitul ăla?
Unde-i muzica?
Chem paza.
- Pe bune? - Luis!
Acum!
Gata, am înțeles. Plec…
Du-te! Haide, du-te!
Ce naiba?
- Ce faceți? - Sunt VIP.
- VIP! - Domnule, e interzis!
Nu e ceea ce crezi.
- Ești teafăr? - Scumpo!
Nu știu de ce am făcut-o.
E blană piesa noastră, tată.
Luis, unde dracu' ești? Te așteptăm pentru interogatoriu.
Ce să le spun? Ești o rușine! Ești neserios.
Bun, sună-mă. Te pup!
Subtitrarea: Alexandra Țone