Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
ЖИВИЙ МІКС СКОРПЕКСА
ОПЕРАЦІЯ «УНХ»
Ти казала, він уже не займається музикою. А він робить музику.
-Ні. -Так. Він грає на вертушках.
-Диджеї не грають на вертушках. -Грають.
Диджеї міксують. Він програє платівки на вертушках.
-Свої? -Так.
Ні. Переважно записи інших людей.
Стривай. Він грає чужу музику?
Ти знаєш, що роблять диджеї.
Головне — те, як він підбирає треки.
Саме це відрізняє хорошого диджея.
-Схоже, ти не зрозумів. -Розумію, та…
-Поясни мені. -Пояснюю.
Уже десять хвилин пояснюю. Ти бував на весіллі?
-Не знав, що вони такі відомі. -Далі «Music Starts Better With You».
Бум. Зміксував. І ти диджей.
-На цьому заробляють? -Так.
Ну, залежить від…
Буває по-різному.
-Від чого залежить? -Від популярності диджея.
-Як це вимірюється? -За кількістю проданих платівок.
-Платівок, які вони грають? -Ні! Їхньої музики.
Він продає свої треки? Він популярний?
-Власні треки? -Так.
П'ятнадцять років тому в нього вийшов хіт, «Екс-лав».
Дуже популярний. Заробив купу грошей, а потім нічого. Творчий блок.
Зараз у нього важкий період, дуже важкий.
Як бачиш, він на все готовий.
-Так, він підходить. -Казала ж.
БЕНГЕР
Вибачте.
Вибачте. Перепрошую.
Дорогу, модники. Перепрошую.
Дякую.
Перепрошую.
Я диджей.
Хто ви?
Я диджей.
-Як вас звати? -Це я. Скорп…
-Скорпекс. -Скорпекс…
Скорпекс, диджей. Це я.
-У якому списку? -Вибачте, він музикант.
-Пропустіть його. -Так, музикант!
Пропустіть мене, будь ласка.
-Як тебе звуть, малий? -Ерве.
Ерве, дивись. Підійди.
Бачиш? Написано «Доступ до всіх зон», і він тепер мій.
Ходімо!
Уперед!
Ого! Непогано для маленького виступу.
Зачекай.
Скорпекс викликає Кукі.
Привіт, Луїсе! Я тут.
Слухай, бро.
Це велика тусовка. Плати вдвічі більше, або я не граю!
-Та ну, вона маленька. -Так, як скажеш.
СКОРПЕКС
Вони приколюються?
ВЕСТАКС
Якого… Я був за крок до смерті его.
Дідько! Чорт!
-Посунься, будь ласка. -Ти серйозно, блін?
Ось, поглянь.
Кукі попросить Дамоклесс зіграти довше.
Вона фальшивка,
грає лише записані сети і не вміє міксувати, вона відмовить. Дивись.
Казав же!
Відійдіть.
Дякую.
-Ерве викликає Кукі. Де ти? -Ось. Вибач.
Я всюди шукав. Я не можу його знайти.
Неймовірно.
-Усі двері однакові. Без імен. -Тепер я злий.
Де Вестакс?
У дорозі. Скорпекс уже тут. Він поки його підмінить.
Луїсе, будь ласка.
-Можеш вийти за вертушки? -Серйозно?
Так, я серйозно. Будь ласка.
Включіть музику!
-Хто ці два диваки? -Великі боси. З «Фон Страат».
Табіта Дженкінс, дизайнер для суперзірок.
Біля неї Капітані, виконавчий директор.
Будь ласка?
Зроби це для мене. Будь ласка.
-Гаразд. Добре. -Так, Луїсе!
Дякую.
Виходь, Вестаксе!
А ви хто?
Маленький принц електро, легенда, Скорпекс.
Легенда?
Чудово.
Чудово чи ні — не знаю, але я впевнений, що зможу вам допомогти.
ПЛЕЙЛИСТИ — ФОН СТРААТ ЕКС-ЛАВ (ВЕРСІЯ 2024)
ФОН СТРААТ ПРЕДСТАВЛЯЄ ВЕСТАКСА
УДЯЧНІСТЬ
ВЕСТАКС
УДЯЧНІСТЬ
ВЕСТАКС
Ого, що тут коїться! Заспокойтеся!
Перш ніж почати, хочу віддати шану тим, хто проклав шлях для нас.
Без них нас би тут не було.
Пошуміть для ветерана французького хаусу.
Скорпекс!
Гаразд, а тепер перейдемо до справи.
СКОРПЕКС «ЕКС-ЛАВ» НАЙКРАЩИЙ ЕЛЕКТРОННИЙ АЛЬБОМ
СКОРПЕКС МЕДІСОН-СКВЕР-ГАРДЕН
Привіт.
-Тоні, люба, чому ти тут? -Ти забув, що я приїду?
Ні, але ти…
-Ти залишишся? -Сьогодні я диджею на відкритті галереї.
Мама в курсі?
Треба попереджати, коли їду додому?
Ні.
-Думав, я пропущу великий камбек? -Який камбек?
Твій камбек.
Це не камбек, люба. Скорпекс нікуди не зникав. Камбек…
Та ну. Мій батько диджеїть для найпопулярнішого зараз бренду.
Так, нічого незвичайного.
Що там було з Вестаксом?
Га?
Він перервав тобі сет.
Стривай.
Він не переривав мені сет. Жартуєш?
Ніхто не може переривати мені сет.
До того ж, генієм його не назвеш.
Я про Вестакса. Ну-бо.
Годі, Луїсе. Ти не центр всесвіту.
О, то все, що працює, ти придумав?
У мене немає его. Він імітатор. І він це знає.
Заслуги треба визнавати. Чорт забирай.
ПО-ФРАНЦУЗЬКИ СКОРПЕКС
І як ти мене назвала?
Чому не «тато»?
Перестань. Луїс — твоє ім'я. Це не образа.
То ти будеш диджеїти на відкритті галереї?
Це, швидше, звуковий дизайн,
але так, я гратиму свої треки.
То ти тепер диджей? А що з картинами? Уже забула про це?
Ні, я художниця, диджейка, модель
та екологічна активістка.
Я — митець без обмежень.
А ще я нічого не роблю і вихваляюся цим.
Чому ти завжди сюди приходиш і все чіпаєш?
Нехай стоїть тут. Дивитися можна, торкатися — ні.
-Це музей Скорпекса? -Можна і так сказати.
Отже, «Фон Страат». Чула про них?
Питання в тому, чи чув ти?
Жартуєш?
Їхній показ буде крутим.
-Ще б пак. -З дизайнами від Табіти Дженкінс.
-Моєї подруги Табіти Дженкінс. -Вона крута.
Крута. Ти б її бачила під час мого сету. Вона кричала: «Скорпекс!»
А я їй: «Розслабся, Табіто». Вона не в моєму смаку.
Але я радий, що ти тут.
Багато продаєте платівок Вестакса?
У нього багато прослуховувань. Фізичні копії розлітаються.
Вибачте. Вибачте, що турбую, але я просто хотіла сказати,
що люблю вас. Дякую.
Ваша музика змінила моє життя, Луїсе.
Дякую, але я Скорпекс.
-Скорпекс. -Дякую. Я радий.
Так дивно бачити вас у житті.
-Ви, мабуть, часто це чуєте, але я… -Один євро?
-…здуріти можна. -Один євро?
Один євро? Японське видання з невиданим треком?
Їх лише 500 у світі. Ви втрачаєте гроші.
Чуваче, та хоч марсіанське. Воно не продається.
І не продасться в цій коробці лайна.
Переставте сюди й підніміть ціну.
Це нові релізи, популярні.
Це теж популярно, друже.
-Він не новий. -Новий…
Я візьму!
Мені подобається, тому…
Так.
Отак.
Хто це така?
Але… ми знайомі?
-Можемо поговорити про Вестакса? -Про Вестакса?
Чорт!
Спокійно!
Роз Еспіно. Розвідка, відділ боротьби з наркоторгівлею.
Наркотики? Це не про мене. Ви помилилися.
Я багато років не вживаю.
-Вибачте. -Сидіти.
Хто для тебе Вестакс?
Вестакс — це… Слухайте, Вестакс — шматок лайна.
Це все, що я знаю. Правда, він… І не тільки я так думаю.
Він замішаний у серйозній справі. Ідеться про велику наркосхему.
Я не здивований. Ані трохи.
Пропоную допомогти нам його спіймати.
Тоді ніщо не зупинить твій камбек.
Який камбек? Немає ніякого камбеку.
Я не зникав. Я просто не встаю з ліжка
менше ніж за 100 штук. Я менш публічний, але це вибір.
У тебе є чим зайнятися?
Ти в коробці за один євро, Луїсе. Ти нікому не потрібен.
Ти в списку боржників.
Боржників?
-На тебе є ордер, тож… -Що?
Ми заморозимо твої рахунки й вилучимо квартиру.
Ти заборгував 500 000 євро податків, і…
500 000 — це пара диджей-сетів у Дубаї. Перестань. Я не буду…
«Диджей-сети в Дубаї».
Це ти про п'ятихвилинний розігрів для Вестакса
перед тим, як тебе вигнали зі сцени?
Мене не вигнали. Це була постановка.
Слухай, Луїсе.
Ти допоможеш, а я попрошу, щоб мої колеги закрили на це очі.
У тебе є час на роздуми.
Але подзвони мені до ранку.
Мистецькі інкубатори не завжди успішні. Ми шукаємо й експериментуємо.
Так. Тих, хто шукає, знаходять. Тих, хто знаходять, шукають.
-Це мої друзі із «Серця Землі». -Це не назва пісні?
Будь чемним, добре? Їм буває важко з білими альфа-самцями, розумієш?
Я білий?
-Привіт. -Ну?
-Що думаєш? -Неймовірно.
Просто супер.
Тоні.
Добрий вечір. Сьогодні твій звуковий пейзаж не має відволікати від творів.
Він має бути полотном звуку для кожного виступу.
Саме це я собі і уявляла.
Звуковий пейзаж, що символізує міську непередбачуваність.
Так. Чудово.
-Це було неймовірно! -Так…
Так! Це моя дочка.
-Можеш налаштовувати пульти. -Дякую.
Цей твій друг — дивний чувак. Я думав, він нас вкусить.
-Допомогти? -Ні, не хвилюйся.
Вимкни фільтри, буде легше.
-Ні. Дякую. -Гаразд.
Може, це не твоя тусовка, але грати тут для мене дуже важливо.
Я бачу, що вона величезна. Це величезне місце.
Плюс Табіта шукала моделей для шоу.
Думаєш, у мене є шанс?
Табіта?
Прекрасно!
Чому Табіта тут?
Вона в журі.
Вона така крута.
Вона точно митець без обмежень.
Як каже
моя донька.
-Чорт, вона йде. Ані слова. -Гаразд.
Це Тоні, наша звукорежисерка.
-Не тільки це. -Вітаю.
А ще вона модель, актриса і вона робить музику.
Ти написала цю музику?
Так.
Дякую.
Ми вже зустрічалися.
Так.
-Скорпекс. -Як тебе звати?
Скорпекс. А, вибачте.
Тоні.
Ти як завжди. Дай мені говорити.
Я нічого не робив. Я ввічливий. Це елементарні манери.
-Ти маєш бути рада. -Ти відстій.
Вибачте, куди ви це несете?
Пане?
Ні. Послухайте! Пане?
Це… Пане? Куди ви це несете? Агов!
-Що відбувається? -Містер Луїс Хоке?
-Так. -Дам'єн Парійо. Судовий виконавець.
Обережно, це крихке!
Це маленьке стерво…
ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ
-Що з моїми меблями? -Я знаю.
-Ні, але… -Знаю.
Що знаєш?
Не хвилюйся. Я розберуся особисто.
Було б чудово. Дякую.
Те, що я зараз скажу, конфіденційно.
Тож, щойно вийдеш звідси, нікому не кажи.
Правда? «Конфіденційно» означає це?
Слухай. Вестакс, твій бесті, побудував кар'єру завдяки злочинній банді.
Вони платять за все. За кліпи, піар…
Навіть платять його гост-продюсерам, які пишуть йому музику.
Я не здивований. Коли ти потворний і без таланту,
важливо мати зв'язки, інакше…
Він захоплюється гангстерами.
Два роки тому він диджеїв на весіллі в Роттердамі.
На весіллі Ніколи Тадіча, правої руки.
Син дипломата, любить техно, псевдонім — Молотов. Ти розумієш.
Виконує брудну роботу, але він псих.
Він не той, хто нам потрібен. Ось хто нам потрібен.
-Дрікус Маскарія. -Дрікус.
Він усім заправляє. Великий бос.
Ми втратили його після пластики обличчя,
яку він зробив після отруєння, яке залишило йому жахливі шрами.
-Поглянь. -Так.
Його не впізнають, і він намагається почати з нуля,
інвестуючи в легальний бізнес, наприклад, у моду.
Фон Страат.
Так. Банда запозичила методи мексиканських картелів
і робить небезпечні дизайнерські наркотики.
Їхній бестселер — «Янгольська ракета».
Коктейль з екстазі, кокаїну й віагри.
У тебе стоїть, ти на стрьомі й збуджений. Клас.
Ні. Це викликає сильну залежність. Люди помирають. Це не весело.
Якщо вживати багато. А якщо трохи?
То ти борешся з наркотиками чи ти…
Що?
Таємний агент?
-Ми не кажемо «таємний агент». -Ні.
А це що?
Назва операції. Операція…
-«УНХ»? -Так.
-Це ти придумала? -Вибач, але це…
Це фігня. Я придумаю кращу назву. У мене це добре виходить. Ось.
Операція «Бенгер».
«УНХ».
-Ці хлопці постійно в клубах. -Бенгер.
Вони спілкуються з Вестаксом.
Вестакс — твій фанат. Можливо, він Вестакс, бо ти Скорпекс.
-Дякую! -Так.
«Можливо» тут непотрібно. Він вкрав моє ім'я. Він вкрав «екс».
-Скопіював мене від А до Я… -Тому…
ти станеш його найкращим другом. Щоб упізнати Дрікуса.
Розумієш?
Як справи в лабораторії?
О, наш ветеран!
-Що таке? -Потрібне натхнення?
-Привіт. Скорпекс. -Елліот.
Ти шпигуєш?
Наче. Так, можна так сказати. Розкажи мені про твоє шоу.
Що це була за крута постановка?
-Сподобалося? -Питаєш? Я в захваті.
Якщо скажеш, хто твій арт-директор, я його вкраду!
Він перед тобою.
Та ну. Ти все це зробив?
Я роблю все. Я не можу делегувати.
-Дякую, що підмінив мене. -Га?
-Нічого. Я був радий. -Дякую.
Я тобі винен.
Радий допомогти.
Буду тобі винен.
Це непогано. Що це? Новий альбом?
Ні, це для показу Фон Страат.
Скажи мені свою думку зі сторони. Я вже заплутався. Я постійно працюю.
-Я такий самий. -Будь чесним.
Не підлизуйся. Будь справжнім.
Мені подобаються низи.
Качають, так?
Але якщо можна…
Щось не так. З тарілками щось не те.
Прибери їх. Залиш кік і снейр. Спробуй.
-Елліоте? -Елліот.
Вимкни хай-хети.
Можеш не дякувати.
Включи це. Додай на вокал більше реверу.
Три, два, один.
І дроп, отак!
Чорт, це круть.
На Тижні моди всі будуть наші.
-Приходь. -Так, залюбки.
Моделі, знаменитості в першому ряду. А я посеред сцени, бум, Вестакс!
-Так. -І всі скандують: «Вестакс!»
«Вестакс»!
«Стоп, я червонію. Не люблю, коли кричать моє ім'я».
Ясно.
Вестакс!
Дивіться на моделей, а не на мене! Я лише диджей.
Для тебе.
«Твій фанат номер один, Вестакс». Нічого собі.
Гадаю, досить із мене електро.
Мені треба думати ширше, розумієш? Мода, кіно.
-Звісно. -Я кажу за себе. Без образ.
-Не хвилюйся. Я такий самий. -Ну… Ти можеш…
Зараз я хочу бути митцем без обмежень.
І те, і це, і те…
Якісна трава.
Трясця!
-Що за приколи? -Чорт!
-Я не можу.
-Чекай! -Що?
-Слухай! -Що?
Чуєш, як круто звучить із сиреною?
Гей, а ти правий.
Так!
Так, це круто.
-Любиш мескаль? -Що?
-Мескаль. Тобі подобається? -Так.
-Ще? -Ні, мені вистачить.
Гаразд.
Моло!
-Привіт. -Як ти?
Добре. А ти?
Як справи? Приєднуйся.
-Хто це? Як його звати? -Скорпекс.
Луїсе!
-Він може підійти? -Авжеж.
Завжди.
Готові? Де ви були раніше?
-Гаразд. -Скорпекс.
-Вестаксе, він твій друг? -Так, тобто…
-Так. -Час для крапельок.
Ні, дякую. Я буду пізніше.
Що це за гівняна музика?
Це Екста. Хочеш, я розберуся?
-Так. -Я розберуся.
Уперед.
Хто цей невдаха?
Перепрошую.
-Ексто, як справи? -Луїсе!
-Добре? -Капітане.
Я з купкою диваків. Хтось думає, що ти трахнув його сестру.
-Хто? -Лисий, схожий на Ґрю.
Блондинка з акцентом, тату на дупі. Щось згадуєш?
«Лови момент» на дупі?
Не знаю деталей, але він противний.
Він хоче надерти тобі дупу. Зроби перерву.
-У мене є охорона. Він не наважиться. -Екста, я серйозно.
Знаєш, що він зробив?
Поспішай.
Заберіть його!
Не хвилюйся. Іди покури.
-Це качає. -Так, непогано.
Простий біт, але в нього добре виходить.
Це хіт! Італо, греко, диско, техно,
настрій мексиканського гетто!
-Послухай. -Класно.
Вогонь!
-У районі Мітпекінг у Нью-Йорку. -У «Міксі»?
Жахливий клуб. Ні, не в «Міксі». Це було раніше.
Я робив сет для невеликого бренду.
Раптом хтось кидається на танцпол,
де повно дівчат.
Він знімає капюшон. І хто це? Клятий Каньє Вест.
І кричить: «Скор…» Я чую «Скорпекс, Скорпекс».
Через хвилину він у будці, вихваляє мене.
Я кажу: «Усе добре, бро». Тисну руку.
Спокійно. Наші агенти зв'яжуться.
Через три дні він у бронежилеті
й балотується в президенти. Усе зіпсував.
Ти все називаєш імена, але це брехня.
Ні, брате!
Є фото в інстаграмі. Можеш перевірити.
Це точно Каньє Вест.
Не видно, бо він дивиться вниз. Але це правда.
Два роки тому на Тижні моди в «Ле Барон» був Тревіс Скотт.
-І що він робив? -Тихо.
-Вгадував пісні в мене вдома, хлопці. -Так!
Так! Я проводжу вікторини.
Ти не представляєш, як вони грають.
-Ти бачиш? -Ні.
Що ти бачиш?
Я бачу…
Гаразд, відійди на крок назад.
Що ти бачиш зараз?
Те саме, тільки далі.
-Я бачу паризьке небо… -Череп.
Так, череп. Авжеж.
Так! Тепер я бачу череп. Чудово.
Зблизька нічого не видно. Очні ямки, ніс.
-Коштує цілий статок. -Так?
Ну що, вікторина!
Так!
Гаразд! Я нагадаю вам правила.
А навіщо нам ножі?
Що?
-Space Captain? -Так!
Блін!
Це просто моя робота.
-Ти диджей, чи що? -Знаю.
Придивіться.
Ножі!
Ось тобі!
Чорт! Гляньте на нього!
Я це знаю.
-Ну-бо! -Мара… Марадо… Марадона.
-Баракуда… -Ну що?
«Маракужа Пасквале!»
Так!
Це ремікс.
Зашазамь його.
Але він старий… Ні!
-Зашазамь. -Ножі!
Ножі!
Впевнений, що це ремікс.
Любов.
Добре. Це висока складність.
Вестакс?
-Ні! -Думаю, так.
Ні!
-Так не чесно! -Вестакс!
-Чекай, Молотов! -Вестакс!
-Ножі! -Отак!
Чорт!
Він тупий, чи що?
Так тобі і треба, козел.
Лишайся спокійним.
Спокійно.
Молотов?
-Моло? -Що сталося?
Не знаю. Він не дихає. Моло?
-Молотов? -Я викличу швидку.
Га? Стривай…
Схоже, ти не розумієш. Ми не кличемо медиків чи копів сюди.
-Але… -Нас тут не має бути.
Ясно? Тож, забираймося звідси.
Але… Ми не можемо його так залишити.
Не можна кинути його тут.
Показ Фон Страат через два дні. Хочеш залишитися — будь ласка.
-Я тобі довіряю. Щиро вдячний. -Мені не потрібна твоя вдячність.
Ти…
Що сталося? Пробував дати йому ляпас, щоб розбудити?
Сам його бий.
-Ні, ти його бий! -Ні, ти!
-Ти його краще знаєш. -І?
Це не значить, що я маю його бити.
Я не битиму хлопця на ім'я Молотов.
Це прізвисько. Його звати Нікола.
Моло?
-Молотов? -Не так.
Молотов.
Ви геть подуріли?
Ти б викликав копів?
Ні, я казав про швидку. Це велика різниця. Ким ти мене вважаєш?
«Молотов».
Ти ледь не зомлів. Як ти?
Молотов не вмре від передозу. Точно…
Трясця…
Я казав, що йому можна довіряти.
Навіщо він тобі?
Не знаю. Щоб допомагав. У нього є навички.
Це може знадобитися…
Для показу?
Так. Так, наприклад.
Що ж, якщо ви… Так, звісно, чому б і ні?
Я не проти, головне, щоб качало. Так?
«Я викличу швидку».
Так, смішно.
Думаю, нам треба використати твій трек.
Щось класичне, просте, олдскульне. А потім увірвуся я.
Я задам вайб, щось сучасне. Щось, що реально качає.
-Зрозумів? -Звісно.
-Подвійний Екс. -Так. Подвійний.
Гей! Передай трек представнику до завтра.
Гаразд, без проблем.
А хто представник?
«Твій головний фанат, Вестакс»?
Він наполягав. Я не захотів його засмучувати.
Неважливо.
Перевір пошту. Дрейк хоче співпрацювати.
Тоні. Я поясню пізніше, але ти не можеш залишитися.
Що?
Збирай свої речі.
Так. Туалет, кухня. Ти все знаєш.
А тут можна спати.
-Спати? -Ти спатимеш тут.
Ти казала, що пишеш музику. Так?
Так.
Тоді тобі не можна додому, поки не напишеш бенгер.
Домовилися?
-Ти серйозно? -Дуже.
Домовилися?
Це колекційні предмети, тож ніяких вечірок і всякої фігні.
Хороший початок.
У тебе є якась демка?
-Так. -Давай сюди.
Створимо папку для мого сонечка.
Тоні… Гаразд.
-Послухаймо. -Ні.
-Це демо. Поки що не можна слухати. -Серйозно?
-Так. -Я професіонал.
Я можу слухати незавершені треки.
Якщо я дозволю, послухаємо твій трек теж?
Не шантажуй тата.
-Ну ж бо. -Ні, перестань.
Ні.
Я залюбки послухаю те, що ти зробила.
Не критикуй. Він ще не готовий.
-Обіцяю. -І не давай порад.
Гаразд.
Отак.
Знаєш що? Може, додати трохи «Муґа»?
Трек незавершений. Я тобі казала.
Він уже чудово звучить, люба.
Я…
вражений.
Тоді гаразд. Спробуй цей бас.
Уперед. Зроби це.
Ні, це твій трек.
-Ні, зроби це. І трек буде наш. -Ні.
Це твій трек. Розберися сама.
Гаразд.
Що ж, люба…
Залишу тебе працювати.
ДАМОКЛЕСС
-Коли вона закінчить? -Вони стримить всю ніч!
А що? Це терміново?
Ні. Мені потрібна допомога з треком.
-Гаразд, побачимось! -Але…
Ну-бо, хлопці. Допоможіть мені!
Поджемь із нами.
Ні…
Ти дивишся на майбутнього амбасадора бренду. Так.
Мені було до смерті нудно десять хвилин тому, а потім прийшов ти.
Для Фон Страат, ми обговорювали…
Так? Ні? Іти нафіг?
Ні, просто зараз ми досить… зайняті, розумієш?
Це дуже особливий бриф. Їм потрібне електро.
Електро — це вчорашній день. Ще з 2018 року.
ВЕСТАКС
Ця колаборація, це буде щось… офіційне?
Так. Настане момент, коли треба буде зробити це офіційним.
РОЗ БЕНГЕР
Ну що? Ви чекаєте, поки я у вас відсмокчу, чи що?
Послухай мене.
Ти мені потрібен, Маріусе. Ти розумієш?
Мені потрібна моя команда, моя армія. І твоя підтримка, трясця.
Не кажи мені про підтримку.
Я завжди тебе підтримував. Я дурень, який чекає твій наступний реліз.
Гаразд.
Пішов ти. Побачимося на «Греммі».
Був радий тебе бачити, Луїсе!
Пішов ти.
Зв'яжися з Роз.
Оце так!
Це…
Як справи?
Це сьогодні. Здуріти можна.
Хочеш побачити?
-Авжеж. -Зі світлом і всім іншим?
Фабрісе?
Фабрісе!
Він тебе почув.
Вибач. Гаразд, заціни.
-Я буду там. -Гаразд.
Там, у шоломі, наче астронавт. Розмовляю з людьми…
Майже нічого не бачу, але яка різниця?
Поклацаю на кнопки, поприкидаюся. Їм сподобається.
Отже, на лівому шарі буде проєкція з літерами «ЕКС».
-А на правому… -«ТА». Правильно?
-Так. -Геніально.
Виглядатиме круто. «ЕКСТА»!
-Моє ім'я. -Чудово.
Думаю, люди зацінять фалічну форму. Слухай.
У мене є прохання.
Чорт. І правда схоже на член.
Ну, хіба не в цьому сенс?
Чорт.
Ну, хай там як…
Трясця.
-Жан-Марку, потрібна допомога. -Ні.
-Що? -Ніхто не знає моє ім'я.
Тут нікого. Усе гаразд.
-Але все одно. Кажи. -Слухай.
Можеш підкинути мені трек? Реально треба.
Біт, луп на 16 тактів, щось просте.
Як щодо… ні?
Та що з тобою?
Моя кар'єра — це постійний рух уперед.
Не оглядаючись назад.
-Я сам пишу свої треки. -Завжди оглядайся, друже.
Люди, яких зустрічаєш на шляху вверх, — ті самі, які й на шляху вниз.
Звісно, але, думаю, треба фокусуватися на підйомі.
Так, я згоден, Жан-Марку.
-Слухай… -Екста.
Хто придумав ім'я Екста?
-Ти. -Тихо, нікому не кажи.
-Це між мною і тобою. -Гаразд.
-Добре? -Дякую.
-Без проблем. -Так.
Слухай, мені потрібен талант, щоб який зможе мене виручити,
тому я прийшов до тебе.
Я не вказуватиму твоє ім'я. Ніхто не дізнається.
-Це буде як комплімент. -Не можу.
-Я міг би попросити кого завгодно. -Але я можу…
-Я можу обійняти тебе й допомогти… -Ти, блін, серйозно?
Чорт, я прямо бачу, як ти приходиш до мене і кажеш:
«Можна мені зіграти сет? Можна зіграти швидкий сет?»
Досі пам'ятаю, які в нас були прикиди.
Я був у Баленсіазі, а ти — у шортах.
Якби твоя мати досі була жива й почула,
як ти відмовляєш, коли мені важко…
Правда? Згадуєш мою матір?
Так. Ну… земля їй пухом, але…
-Жан-Марку, серйозно… -Перестань звати мене Жан-Марком!
Це воно!
Чорт. Це качає!
Вестаксе!
Чуєш? Круто, правда?
Що ти думаєш?
Так! Це бомба, правда?
-Вкажеш як автора? -Так чи ні?
Передзвони!
-Гаразд. Ну-бо. -Трясця!
Експортувати й надіслати. Мені треба йти. Я поспішаю.
Надіслав.
-Буду тобі винен. -Два рази.
Ти про це?
Так, точно.
-Якого біса? -Мене бісить, що ти не відповідаєш.
-Ясно? -За кого мене приймаєш? За свою дівчину?
Що ви робите?
Ніколи не переривай стрим. Це святе!
Знаєш, що святе, Луїсе?
-Місія. -Ні. Це ваша місія.
-Вибач. -У тебе є трек для Вестакса?
Звідки ти знаєш?
Ви підклали жучок Молотову?
Знаєте, що я мав слухати музику, поки вони кидали ножі?
І що один попав у мене? І що в них там підпільна лабораторія?
Ви не знали?
Тепер знаєте, бо я виконав своє завдання і надав інформацію!
Відтепер хочу цілодобову особисту охорону для мене з дочкою.
У тебе є особиста охорона.
Ясно. Це ви називаєте охороною?
Включи трек, будь ласка.
Будь ласка, Луїсе.
Ні.
Для вас це місії, рейди й зливання своїх агентів.
-Довірте мені творчий процес. -Я не можу.
Молотов має схвалити твій трек. Це твоя місія.
Схвалити його сьогодні. Це твоя місія.
-Люку. -Так.
Що ти робиш? Ні, не вторгайся в мій творчий простір.
-Будь хорошим хлопчиком і… Хто він? -Зупинися, і я все поясню.
Вечірка буде в посольстві.
-Це фальшива вечірка. -Добре.
Це прикриття для зустрічі.
Думаємо, Дрікус буде там, та ми не можемо туди зайти.
А ти можеш, бо ти диджей.
Так. Вони хочуть бек-ту-бек сет.
-Ти знаєш, що таке бек-ту-бек? -Звісно.
Гаразд, і що це?
Ну, бек-ту-бек — це коли…
-Коли? -Це бек-ту-бек.
Коли торкаєтеся спинами.
Ти добре підготувалася. Це вже щось.
Це сет із двома диджеями. Вони хочуть, щоб я диджеїв із Вестаксом.
Молодець. Це чудово.
Підлижися до нього. Це важливо.
Він запропонував Молотову, щоб ми співпрацювали
над треком для показу.
Ну, його продюсер його кинув. Тому він покликав тебе, тож…
Я так не думаю.
Телефони проносити не можна.
Ми дамо тобі навушники з маленькою камерою.
-Гаразд? -Як гаджет?
-Саме так. -Я покажу.
Тут маленький сенсор.
-Так. -Ясно?
Він запрограмований реагувати,
коли ти зробиш так…
-Гаразд. Ясно. -Поїхали!
Ну досить. Можна спробувати?
Звісно.
Упізнай Дрікуса й зроби його фото.
І це все.
Гаразд.
Диджей рятує Францію. Круто, правда ж?
-Добрий вечір. -Можна ваше ім'я?
Скорпекс і Вестакс. Нас немає у списку. Ми диджеї. Добре?
-Як справи? Добре? -Добрий вечір.
Привіт, як справи?
-Вибачте… -Гаджети заборонені.
Це моє обладнання. Я диджей.
-Не парся. У них повно цього добра. -Я міксую лише…
Я користуюся лише своїми навушниками.
-Вибачте. -Не партеся.
-Хочеш випити? -Так.
Я принесу.
Молотов тут.
Стривай, ти не хочеш спершу почути трек?
Я вже чув початок. Він хороший. Дуже хороший.
Бро, ти Скорпекс. Нащо переживати?
Кульмінація.
Знаєш, Молотов, він недописаний.
Можна зробити краще. Це незавершений трек.
Це версія один. Демо.
Але він уже досить крутий.
Ви робили його разом?
-Звісно. Це колаба. -Так.
Подвійний Екс.
Гаразд.
Не те, що я просив.
Це колаба на відстані.
Ми надсилали один одному файли,
тож це не справжня колаборація, але…
Новий бриф.
Затемнення сонця.
Так, добре. Я зрозумів.
Але ми можемо розвинути цю ідею, так?
Ні, треба нову.
-Добре. -Хочете кайфонути?
Звісно.
Янгольська ракета.
Або «Крапельки».
-Обережно, накриває швидко. -Я готовий.
Після сету, зараз я маю бути у фокусі.
Диджей у фокусі.
Вибачте. Виба… Чекай!
Облиш його. Він із нами.
Чого ти хочеш?
Я хотів…
-Якщо мені треба диджеїти… -Що?
Нащо ти тут?
-Не бачиш, ми говоримо? -Так, вибач.
Я хотів спитати, чи є у вас… Ну…
-Як це називається? -Що?
Те, що ви мені пропонували.
-Ти хочеш «Крапельки»? -«Крапельки».
Хлопці, він хоче «Крапельок».
Я ще не пробував.
-Він хоче «Крапельок»! -Чув, що вони класні.
«Крапельки»!
Висунь язик.
-Лише краплю, не… Крапельку. -Ну-бо.
-Отак! -Не дуже багато.
Швидко подіє?
У мене стояк!
Я такий щасливий.
ЕКСПЕРТ ЗІ ЗВУКУ ПРОКАТ ОБЛАДНАННЯ
ВІД ДИ ДО ДЖЕЙ
Ну що?
Операцію «Бенгер» завершено.
-Знаєш що? -Що?
Поліцейські не такі погані.
Дихай.
Нам пощастило, що ми займаємося таким.
Допомагаємо людям.
Дамо йому щось поїсти.
Янгольська ракета — це…
Ця штука буде хітом!
Вам треба спробувати. Це…
-Ні, дякую. -Так!
Так! Кожному копу!
Слухай, місія завершується.
Я хотів сказати, що ти почала мені подобатися.
Так. Це правда.
Ти мені зрештою сподобалася. Знаєш що? Чесно, Роз…
-Ти — нічого особливого, але мила. -Авжеж.
-Знаю, тобі нелегко. -Так.
Нам потрібні такі люди, як ти.
Ви потрібні нам, щоб перемагати цих… Дивись! Ось!
Лисий, отам! Подивіться на нього…
-Усе розмито. -Ні.
-Дуже розмито. Це не використати. -Це теж.
-Ця клята ерекція! -Записи жахливі.
Це — можливо.
Це він, Луїсе?
Як довго вона, блін, триватиме?
Луїсе, зосередься? Це він?
Отой… Дрікус!
-Роз викликає Бертрана. -У мене ноги холодні.
Тримайте команди напоготові. Ціль виявлено.
Прийнято. Очікую інструкцій.
-Завдяки кому? -Дякую, Луїсе.
-Дякую, Скорпексе. -Дякую, Скорпексе.
-Луїсе? -Так.
-Будь обачним. -Так.
-Так! -Заспокойся.
Луїсе?
Луїсе!
Прокидайся. Вставай. Ходімо.
Охрініти… Ця баба — просто кошмар.
Ти налажав. Той, кого ми заарештували, — не Дрікус.
Лисий чувак на чолі столу в кімнаті з бандюками — не бос?
Це не він. Ти занадто поспішив. Ну-бо.
Ти впевнена, що він був там?
Так, був. Він був…
Його там не було.
-Ви не були впевнені… -Дуже впевнені.
Дуже впевнені? Ви купка безвідповідальних клоунів.
Повертайся туди. У тебе немає вибору, тож…
Я не ризикуватиму життям заради вас.
Без жартів. Нізащо.
Надто ризиковано. Ви взяли не того й розкрили мене. Я не повернуся.
Чекай. «Ризикувати життям»? Не перебільшуй.
Я казала. Ми впевнені, що тебе ніхто не підозрює.
Плюс, ми за тобою наглядаємо.
-Ніякого ризику. -Так, звісно.
Ми не можемо здатися зараз.
У тебе нарешті є шанс зробити щось важливе.
Дочка тобою пишатиметься. Ти цього хочеш?
Послухай мене. Я знайшов вам типа. Він був не той. Це не моя проблема.
Відтепер я не в грі. З мене досить. Залиште мене в спокої.
Вибач, але це вікно.
Двері — он там. Ручка — на рівні стегон.
Знав, що Тоні подобається грати в терористів на вихідних?
Не вв'язуй у це мою дочку.
Знаєш, що таке Серце Землі?
Три маленьких хіпі, що їдять сою і рятують планету?
Еко-воїни чи фашисти — органам влади все одно.
А що, як Тоні загрожує національній безпеці?
Не думаю, що ти розумієш, як це на неї вплине.
Вона не зможе знаходитися там, де зібралося понад 50 людей. Ніколи.
Ну, хоч диджейкою не стане.
Бо люди збираються лише в клубах? Подумай про це.
Це загальнодоступні будівлі, школи, аеропорти, але…
Оскільки ти її рідня, ми можемо зробити так, щоб це ніколи не сталося.
З твоєю дівчинкою.
Ну-бо. Вставай. Ми їдемо.
Час виходити! Хутко, Луїсе.
Це підступно, ти знаєш? Дуже підступно.
Диско.
ПОВІЛЬНО - ШВИДКО
Хаус.
Техно.
Транс.
Гето.
Габбер.
Не знав, що в тебе є донька.
Молода. Гарна.
Музикантка.
Брюссельська Академія витончених мистецтв?
Всупереч батькові-диджею.
Ти перебільшуєш.
Ти не береш слухавку?
-Ти дзвонив? -Так.
-Я ніколи не слухаю голосову пошту. -Ходімо прогуляємося.
Ще побачимось, Тоні.
О ні. Мене таке не заводить. Вибач.
Віддай Юрію свій телефон.
Може, розкажеш, що відбувається?
Стривай, я не…
Хтось настукав.
Стукач. Гаразд.
Роздягайся.
Добре.
Усе в сумці.
-Швидко! -Гаразд…
Я це роблю.
Як диджей на Ібіці.
Добре! Гаразд!
А ви будете… Ні.
Лише гості.
Як справи, хлопці?
Привіт.
Як просувається трек?
Жартуєш? Як у тебе просувається трек?
Гаразд, тобі складно.
Ні. Тобі складно.
Зіграй.
Я жахливо граю…
Зіграй!
Гаразд.
Привіт.
Суцільні чи смугасті?
Смугасті.
Грає, як лошара.
-Я трохи напружений. -Чорт. Це катастрофа.
Почни спочатку. Займи позицію.
-Що? -Займи позицію.
Я тобі дещо покажу.
Спочатку не тримай так свою руку.
Гаразд.
Тримай її позаду. Очисти розум. Зроби вдих.
Ось. Дивись.
Міцно тримайся за дрючок.
Ні!
Що? Яке ще «тримайся за дрючок»?
Вибач, Молотов. Я не можу.
Я більше не можу.
Ти хочеш трек за два дні — добре. Але грати в пул голим із мужиками?
Я не розумію, чого ти хочеш, але не притуляйся до мене
й не дихай мені в шию своїм м'ятним диханням.
Я не можу.
Ти мені подобаєшся.
Так, ну…
Я бачу.
Так.
Точно.
-Можна мені вдягтися? -Поки що ні.
Юрій знайшов переписку.
Це ймовірно, так.
Роз Бенгер.
Чекайте, ні. Це читається як «Роз Банже».
-Роз Банже. Вона француженка. -Чому видалив її повідомлення?
Бо…
Я закоханий у жінку мого найкращого друга, Роз.
З поваги чи зі страху – хто його знає…
Я не пишаюся цим, але це так.
РОЗ БЕНГЕР
Вона здивується.
Алло?
Роз, кохана, це твій улюблений диджей.
Чому телефонуєш?
Я дзвоню, бо хотів тебе почути. Я хотів
почути твій голос.
Луїсе, я ж казала. Я вирішую, коли і де.
Ділова.
Знаю, вибач. Сподіваюся, не заважаю.
Ти ж не зі своїм… Ти ж не з ним?
Ти під кайфом?
Ні, люба. Я чистий. Ти мій єдиний наркотик.
Від тебе мій пульс піднімається до 130 ударів на хвилину.
Я без тями від тебе, Роз.
Я теж, любий. Я…
Я так хочу тебе зараз.
Не заводи мене, люба.
Я хочу відчути…
твоє тіло своїм тілом.
Твою шкіру своєю шкірою.
Припини, чорт забирай.
-Твій запах мене збуджує. -Знаю.
Поговори з нею брудно. Дуже брудно!
Це з розуму зводить.
-Фото! -Я хочу…
-Кохана… -Інтимні!
-…бути з тобою. -Люба, я маю іти.
Зі мною хочуть сфоткатися.
Ніяких фото. Це особисте.
-Біблія забороняє. -Я не католик.
Спасібо, хлопці.
Гей, Скорпексе!
Сьогоднішній показ…
Погоджуємося, що звучить краще зі справжнім «Муґом»?
Я серйозно.
Думав, що я лазитиму у твоєму комп'ютері чи вкраду музику?
Ти про що?
Тут порожньо. Жодного демо чи файлу.
Слухай, Тоні, нам треба поговорити.
Уже давно пора.
У мене багато робота, купа.
Класної. І мені потрібна моя студія.
Вибач.
І це не пов'язано з тим хлопцем, який на тебе тиснув?
З яким хлопцем? З лисим чуваком? Зовсім ні. Він ніхто.
Він гарний хлопець.
Гаразд, тоді я піду.
У чому проблема? Я не потрібна ані вдома, ані в студії.
Я стараюся, та ніколи не вписуюся у твоє життя.
-Заспокойся. -Не вказуй мені!
Ти лише брешеш. Гадаєш, я не бачу?
Уперше в нас із тобою є щось спільне, а ти…
Виганяєш мене.
Слухай. Чекай.
Я все поясню.
Той хлопець. Ти права, він не друг.
-Та не може бути. -Тому я привів тебе сюди.
Після його візиту ця студія небезпечна, люба.
Що ти маєш на увазі? Небезпечна? Скажи.
Тоні.
Гаразд, Тоні, те, що я скажу, суперультратаємно,
і не можна нікому казати. До біса. Який хаос. Гаразд!
Я працюю в розвідці.
Я таємний агент, що працює над делікатною справою.
Єдиний спосіб захистити тебе — відправити до мами в Брюссель.
Гаразд.
Не знаю, що гірше.
Брехати дочці чи брехня, яку ти обрав сказати.
Ні, люба, чекай. Присягаюся. Люба, слухай.
Тоні?
Серйозно? Ти отак просто спалився перед дочкою?
-Роз? -Ти що, здурів, Луїсе?
Де ти? Чекай.
Ви шпигуєте за мною?
Ви підслуховуєте мою студію?
-Наша робота — знати все. -Ваша робота?
Ваша робота — змусити мене грати в більярд з божевільними?
Де була моя охорона? Га?
Охорона, матір її!
Спокійно. Це мало статися. Ми знали, що ти впораєшся.
Ти поза підозрою. Не хвилюйся. До показу обмаль часу.
Я буду твоєю помічницею. Я приведу інших.
Зачекай.
Яких інших?
Вестакс тут.
Чаю чи кави?
Нічого.
Власне, не могли б ви вже почати тут прибирання?
-Як ти? Добре? -Вітаю. Так, я спокійний.
Крутий сетап.
-Провітрити не завадить, але… -Хлопці. Це Ельке.
Вона співатиме на треку. За проханням Табіти.
Вибач, а це не інструменталка?
Нам неймовірно пощастило з нею. Скористайтеся цим.
-Гаразд. -Я хочу…
реггетон.
Але вуличний.
Плавний.
Але гострий.
Ясно? Вестаксе, зроби мені цей, як це називається?
-Бенгер? -Так, бенгер.
Бенг-бенг!
Овва, без попередження?
Він підстрелив мене.
До роботи. Показ за кілька годин.
Для нас велика честь, що ти тут.
-Ні. -Ні? Зрозумів.
-Поважаю. Проведіть її до кабінки. -Звісно. За мною.
-Побачимося з іншого боку. -Я проведу.
Вона сором'язлива.
Поясниш цю фігню в останню хвилину?
Не будемо про це.
-Що? -Забудь.
ЗВ'ЯЗОК
Отже, Ельке. Готова? З мікрофоном усе гаразд?
-Так. -Гаразд.
Ми покажемо тобі демо.
Відчуй вайб. Не поспішай. Не дивись на годинник, окей?
-Гаразд. -Так. Поїхали.
Ти його чув? Реггетон…
Чув. Плавний, але гострий, але я не роблю шаурму.
Включи щось.
«Включи щось»? Що ти хочеш, щоб я включив?
-У тебе нічого немає? -Чекай.
-Дай хвилинку. -Чорт.
-Ельке? -Так?
Скорпекс. Спробуємо щось інше.
Я включу метроном, а ти фристайль а капела.
Будь собою.
Ми все запишемо й зробимо трек, яким ти пишатимешся.
Чесно кажучи, мені трохи незручно. Я не звикла так працювати.
Я розумію, але я люблю так працювати.
Довірся мені, гаразд?
Гаразд. Тоді, якщо ви не проти, можете розвернутися?
-Звісно. -І я працюватиму.
Дайте мені простір бути вільною.
-Звісно. -Вона серйозно?
Як тебе звати?
Рената.
Рената натисне кнопку запису.
-Коли будеш готова, Ельке. -Я зосереджуся.
Не хвилюйся.
Розвернися. Повернися.
Ренато.
Треба натиснути це.
-Так, я знаю. -Гаразд.
Ну…
Ельке!
Так. Це не працює.
Це не спрацює. Що це було?
Усе не так. Як це сказати?
Тобі треба співати.
Це був голландська.
-Фон Страат із Голландії. -Це голландська!
-Якщо із цим проблеми, кажіть. -Ні.
Зовсім ні.
Немає проблем, бо все ідеально. З першої спроби.
Але зробімо ще одну, про всяк випадок. Почнімо заново.
-Роби те саме. Це було ідеально. -Гаразд.
Будеш відсмоктувати їй весь день? Це лайно.
-Чухня якась. -Вона це чує.
Я вас чую.
Чорт. Тобто…
Скажу чесно. У мене от-от буде панічна атака.
-Ні! -Ні.
Спокійно. Усе добре. Я не критикував тебе.
Ні! Не вказуй мені.
Я поїхала на метро, попри на тривогу. Нічого не готове.
-Ви не підготувалися. -Заспокойся.
Ви ставитеся до мене, як до сміття. Ні! Досить.
Вона йде.
-Зробімо вдих. -«Попри тривогу».
-Зробімо перерву. -Ну-бо!
-Ельке. -Що це таке? 1980-ті?
Ні, Ельке.
Спокійно! Розслабся. Що сталося?
Обережно. Так. Щасти тобі з цими мудаками.
Ельке, не йди.
Гей, обережніше з «мудаками».
Яке ж тендітне покоління. У своєму кудлатому пальті вона хоче…
Ти божевільний.
Поводиться як Бейонсе в моїй студії? Нехай валить.
Не сумнівайся в Табіті.
Який у неї класний смак!
Вона протеже великого боса.
Молотов тільки в музичний процес може втручатися?
Я думав, він гангстер.
Ти не розумієш, так? Справа не в Молотові.
Бро, ти облажався. Я мав показати їм трек.
Чорт, що тепер робити? Серйозно…
-Що? Хочеш сфоткатись? -Неймовірно.
-Що? -Ти його втратив.
Це моє королівство. Якщо не подобається,
візьми ноги в руки й вали.
Твоє королівство? Дідько. Так, королівство дурнів!
Ти не розумієш, що головний бос — Дрікус? Луїсе!
Дійшло? Трясця, Луїсе.
-Але… -Ти як скалка в дупі!
Що ти хочеш від мене? Вона співала…
Дві секунди, бо ти її образив. Може, дозволив би їй говорити?
-Вона не мала мене дратувати. -Так, досить.
Наче задушений кіт. Що із цим робити?
-Коротко. -Додай ефектів.
Зроби, щоб звучало круто.
Ти ж умієш.
Як в інтро до «Екс-лав».
Мінімалістично й рішуче.
Нічого і все.
-Ну-бо. Спробуй. -Так, гаразд. Дай мені час…
-Гаразд. -Уперед.
Гаразд!
Гаразд.
Якщо чесно, повторюваний ритм звучить круто.
Так, але треба якесь «бум-бум». Знаєш? Щось типу…
-Зроби це. Так. -Додай бас.
-Я додам. -Продовжуй.
Це хіт.
От і все. Чудово, у нас вийшло. Ідеально. Чорт, так!
Їм сподобається.
Чесно кажучи, я дуже задоволений.
Ох чорт.
Молотов!
Гаразд!
-Вони божевільні. -Звісно.
Він очкує по повній. Ти знаєш, хто в нього бос? Він псих.
Він у міжнародному розшуку.
Але ходить на всі покази Фон Страат. Отак він любить бренд.
Ось чому Молотов очкує.
І ти все зіпсував. Ти все, нахрін, зіпсував.
Ти сцикун, чи не так?
У тебе життя на кону, а ти не можеш висрати трек.
Я тобі допомагаю, і це твоя подяка?
-Ти мені допоміг? Вали. -Так.
Де той митець, якого ти мені впарив?
Пішов ти! Я сам напишу трек.
Ага, точно.
Роз, це Скорпекс. Слухай уважно.
Дрікус буде на шоу. Я впевнений.
Може, як персонал або в аудиторії, але він буде там.
Готуйтеся.
Вітаю.
Знаю, ви мене не впізнаєте.
Мене звати Скорпекс. Я працюю над музикою для показу.
Так, ну… Вітаю.
Вестакс — звукорежисер.
Так?
Ви чули цей його «звуковий дизайн»? Вам сподобалось?
-Так, а де трек? -Так, де він?
-Це… -Це…
Ніде його немає. І ви довго чекаєте, бо Вестакс вас прокинув.
Я це знаю, бо це я робив цей трек.
Повірте.
Справжня зірка вашого бренду —
це Табіта.
Мені начхати на моду. Знаєш що? Те, що я роблю, справжнє.
Нехай покладе слухавку, інакше нічого не вийде.
-Боже. -Гаразд, Табіто?
-Що? -Температура нормальна?
Мікрофон, навушники… Усе добре?
Ні, мені жарко, а навушники тріщать.
-Ідіть до неї. -Іду.
Навушники… Що тут відбувається?
З іншого боку. Там.
-Нормально? Добре. -Так.
Отже, Табіто.
Ви мене цікавите. Лише ви.
Ваші погляди, ваше бачення для бренду і ваша колекція,
а також суспільство, життя, усе. Усе про вас.
-Так. Авжеж. -Гаразд?
Музику, біт, будь ласка.
ЕЛЬКЕ
ЕЛЬКЕ ФОН СТРААТ
Отже, Табіто, готові до епічного запису?
Ми обговорювали це. Я не можу…
Стоп!
Стоп.
-Щось не так? -Що?
-Що це? -Досі тріщить?
-Що це? -Що? Трек?
-Так. -Це просто демо.
-Табіто? -Незавершений.
Це голий біт. Я з ним попрацюю…
-Голий… -Це буде…
більш…
-Більш божевільно. -Покажи, як ти віриш у це.
-Так! -Звучить добре. Спробуємо.
-Усе гаразд. -Є дві години.
-Ні! -Ні.
-Га? -Ні!
-Вона відмовила. -Бачу.
-Це відстій! -Справді?
-Гаразд. -Гаразд.
-Гаразд. Це ні. -Так, Табіто!
Це те, що роблять усі великі. Бейонсе, Ріанна, Гага — усі.
-Переходьте до суті. -Це повна а капела.
Я задам ритм, як метроном…
Їй не сподобається.
А ви…
Бачите?
Мені потрібен біт. Вайб!
-Я хочу щось відчути. -Нам потрібен біт, а не народна пісня.
Гаразд? Знайдіть щось.
Зрозумів? Включи щось.
Гаразд. Не хвилюйтеся.
Я не це мала на увазі. Перенеси їх з Пті Пале на мій показ.
Не будемо так розмовляти.
-Гаразд. -Господи!
-Ні. -Зараз буде.
-Ну ж бо! Не знаю… -Хвилинку.
Ви на ходу все робите, чи що?
У нас лише дві години. Не нагадуй. Мені не потрібен папуга.
Ну що, Табіто?
Добре, гучніше.
Голосніше. Продовжуємо.
Ви зараз працюєте на якийсь лейбл?
Зараз ні.
Скажи назву бренду!
Більше драми.
Є.
Це чудово.
Дихай!
Так! Вона молодець.
-Сюди! -Сюди, будь ласка!
-Будь ласка! -Сюди.
Сюди!
-Скорпексе. -Дякую.
-Добрий вечір. -Добрий вечір, вітаємо.
Ідіть за мною. Я відведу вас до контролерів.
Чекай. Я лише…
Сюди!
Праворуч!
-Сюди! -Ще одну. Дивіться вбік.
-Це все! -Сюди!
-Ще одну! -Будь ласка!
Скорпексе!
-Пане, відійдіть. Люди чекають. -Що?
-Ви заважаєте. -Що ви маєте на увазі?
Я диджей.
-Як воно? -Що?
-Намагаєшся обдурити мене? -Ні.
-Ходімо. -Ні! Ніяких фото!
-Зараз! -Без фото.
Скорпексе!
Пане Капітані!
Ваші контролери там.
-Там? -Диджей у небі.
Зірка. Як і ви.
Дякую за Табіту. Їй сподобалося.
Дякую їй і вам.
-Ні. -Це я маю подякувати.
Табіта — рада. Капітані — дуже радий.
Джейдене! Сюди.
Поправ каркас. Він надто пухкий.
Ну ж бо. Зосередься!
-Ходімо зі мною. -Ходімо!
Сексуальність!
Табіто! Табіто, дивись.
-Під ним нічого немає. -Чекай!
Одягніть це. Сьогодні всі носять Фон Страат.
Ідіть туди.
Один образ десь загубився, Джейдене!
Ти не можеш передумувати кожні п'ять хвилин.
Дві хвилини!
Марі! Мені потрібні ще кліпси.
Дайте розмір 32.
-Усе гаразд? -Так.
Добре.
Треба зробити вільніше.
Леа, я іду після тебе?
Зараз або ніколи, так?
Вогонь.
Під лівою вертушкою.
Зосередьтеся, всі!
Перший ряд праворуч.
-Роз? -Що?
Дрікус — це Капітані.
Що?
Я побачив його шрами.
Чорт.
Грай. Дотримуйся плану. Візьмемо його, коли шоу почнеться.
Добре.
Диджей!
Тоні?
-Якого біса ти тут? -А ти чому тут?
Я працюю.
От чорт.
-Що? Ти не хочеш, щоб я була на подіумі? -Ні.
Я зробив дещо непробачне.
Можеш мене ненавидіти, але ти зрозумієш, якщо даси пояснити.
Обіцяю, я все поясню. Сонечко…
-Почуваюся лайном. -Луїсе, усе! Включай музику!
Я можу не грати твій трек.
Який трек? Ти про що? Включай музику!
-Чому ти тут? -А ти чому?
Я маю бути тут. Геть!
Луїсе?
Перестань!
-Що там відбувається? -Що хоче цей козел?
Де музика?
Я викличу охорону.
-Серйозно? -Луїсе!
Зараз.
Гаразд. Я зрозумів. Я йду…
Уперед!
Якого біса?
-Що ви робите? -VIP.
-VIP! -Пане, не можна!
Це не те, що ти думаєш.
-З тобою все гаразд? -Сонечко.
Не знаю, чому я це зробив.
Наш трек усіх рве, тату.
БЕНГЕР
Луїсе, де ти, в біса? Ми чекаємо на тебе для дебрифінгу.
Що їм сказати? Ти позорище! Посміховисько.
Гаразд, передзвони. Цілую!
Переклад субтитрів: Анастасія Кислинська