Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
LONDÝN 14. PROSINEC, 2023
DIVADLO PHOENIX ZA OPONOU: STRANGER THINGS – PRVNÍ STÍN
Dnešní noc patří nám.
Netflix dnes oznámil uvedení divadelní hry Stranger Things.
Tým choreografů teď tvrdě maká,
aby naučil Demogorgona džezové ruce.
Uvidíte, co si o nás svět myslí
a hlavně to také ucítíte ze sálu.
Letěli jsme z Miami.
- Z Floridy. My. - Nevím, co čekat.
Jak tohle chtějí udělat v divadle?
Budeme tam s vámi,
takže neztrácejte hlavu.
Dámy a pánové, usedněte na svá místa.
Představení začne za pět minut.
První večer jsou nervy nejhorší.
Rád bych věřil tomu, že jsem jako vrah
že nervózní nebývám. Ale asi to nebude pravda.
Užijte si to.
- Rokenrol, zlato. - Jo, zlato!
Jo, rokenrol. Přesně tak to má bejt.
Horory nejsou novinka,
příšery na jevišti taky ne,
ale většinou to nefunguje.
Nikdy v životě jsem nebyla tak nervózní.
Rychle.
STRANGER THINGS – PRVNÍ STÍN
ZA OPONOU
O SEDM MĚSÍCŮ DŘÍVE
3 MILLS STUDIOS LONDÝN
Zdravím, jsme tu všichni?
Tak jo, máme šest hodin.
Tohle je naše první schůzka
ke Stranger Things: Prvnímu stínu.
Je to asi největší, technicky náročný,
nejúžasnější projekt, jaký jsem kdy viděla
a jaký podle mě diváci mohou vůbec zažít.
Takže díky všem.
Předám slovo Stephenovi.
Děkuju. Jejda. Díky všem.
Tohle je taková základna.
Pár měsíců jsme se sem škrábali z Káthmándú,
ještě nás čeká pěkná štreka,
ale těší mě, že tu jsme.
Matte a Rossi, přemýšlel jsem nad tím,
kdy na divadlo před lety poprvé padla řeč.
Nedlouho po první sérii
Netflix zmínil, že by Stephen Daldry chtěl vytvořit
divadelní hru Stranger Things.
Říkali jsme si: „Cože? Co to plácáte?“
Ten, co režíroval Billyho Elliota a Korunu?
Pak tu byla Sonia Friedmanová,
která má nevím kolik poliček plných cen Tony a Olivier.
Ze začátku jsme si mysleli,
že chce Steven v muzikálu kopírovat děj první řady.
Ale Stephen řekl: „Ne, pitomci. Bude to nový příběh.“
Začali jsme se Stephenem řešit, o čem by ten příběh mohl být.
A to byl v podstatě začátek Prvního stínu.
Celé to začalo nabírat otáčky, když se zapojila Kate.
Kate je pro Stranger Things nedílnou součástí.
Je to tajná zbraň našeho seriálu.
Ale stejně jako my o divadelním světě a o hrách neměla ani ponětí.
Na Kate je ovšem skvělé, že se ničeho nebojí.
Pří čtení scénáře jsem si říkal, že ani nevím, jak bych to natočil.
A už vůbec netuším,
jak to chcete zvládnout na pódiu.
Ale už se těším.
Rád bych zopakoval,
jak jsem vděčný, že jste nám svěřili svůj příběh.
Snad na nás budete hrdí.
Kate, popiš mi vlastními slovy,
o čem je vlastně První stín?
Jasně.
Je to...
Nech mě chvíli přemýšlet.
První stín je divadelní hra Stranger Things.
Je to prequel, odehrává se v roce 1959.
Vypráví příběh o různých postavách ze seriálu.
Kým byl Hopper, než zahořknul? Kým byla Joyce, než zneurotičtěla?
- Mami. - Co?
Jaký byl Bob, než zemřel?
Je to začátek.
Díváme se na počátek příběhu, vysvětlujeme, jak to bylo s Henrym,
známým také jako číslo jedna neboli Vecna.
Henry potká Patty, což je sestra Boba Newbyho.
Je to příběh o lásce, a jelikož jde o Stranger Things,
jsou v něm prvky nadpřirozena.
Stejně jako v seriálu se žongluje s několika zápletkami
a celé by to mělo kulminovat do nečekaného a emotivního závěru.
Zároveň jsou tam zakomponované ne zrovna jemné narážky na to,
co se bude dít v páté řadě a později.
Vítám vás v téhle zázračné místnosti.
Je to taková dílna, ve které se hra bude vyvíjet za pomoci herců.
V podstatě zkouška před zkouškou.
Svolá se dohromady parta herců,
nemusí nutně jít o ty, které nakonec do hry obsadí.
Je to takové první čtení,
aby si Kate nemusela předčítat postavy sama u sebe ložnici,
což určitě udělala.
Já jsem Justin, jeden z režisérů.
- Stephen, já taky. - Já jsem Kate, scénáristka.
Já jsem Louis, čtu Henryho Creela.
Já jsem Amma. Vlastně nevím, koho mám dneska číst.
- Matku. Pattyinu matku. - Pattyinu matku.
- Děsivou mámu. - Děsivou mámu.
- Ukazuješ na mě? - Jo.
Dobře, já jsem G a celé to natáčím.
Tak se na ty scénáře podíváme, co říkáte?
Uvidíme, co s tím vymyslíme.
Mám pro vás velmi zajímavé zprávy.
Konečně jsme rozlouskli ten krevní obraz.
Subjekt přežil transfuzi.
Než jsem dorazila, nevěděla jsem, o co půjde.
Měla jsem ze scénáře dobrý pocit.
Netušila jsem, kolik práce mě na něm ještě čeká.
Čas poznat svého bratra.
Teď tu budeme sedět a přemýšlet o scénáři.
Pak si řekneme: „Co tady sakra děláme?“
Časem to nějak splácáme dohromady a začneme zkoušet.
Ale musíme trochu...
Musíme zapojit představivost.
- Ahoj. - Ahoj.
Postavíme teď židle stranou a já zkusím něco vymyslet.
- Dobře. - Mimochodem, tímhle si nejsem jistý.
Ne?
Začni zpívat, ale potichu, abychom věděli, že to jde z rádia.
- To je tady, nebo u mě v uchu? - Tady.
V téhle scéně poveze Henryho odněkud z laboratoře.
Někde hezky pod jevištěm.
Když to poprvé spíchnete, je to chaos a vypadá to šíleně.
Člověk si říká, že všechno udělal špatně.
Zní to hloupě. Vypadá to hloupě.
Není to hra.
Nevím, co to je, ale je to hrůza.
A pak přijdou Stephen a Justin, což jsou takoví blázniví vědci
a pustí se do svých triků.
Ví někdo, kde mám čepici?
Takový sladěný bzukot včel.
Včely, co hledají med.
Jsou praštění, ale tím nejlepším způsobem.
Jo. Většina věcí může spadnout sem.
Nebo taky sem.
Třeba s tím na konci scény něco vymyslím.
- To je ta hra. Můžeme? - Tohle?
Pozor. Nesahej na to.
Takže si všichni přinesou židli.
Čarodějnice v křoví.
Je to pěkný chaos.
Ale já chaos miluju.
Ta malá věcička začala pípat. Ale ne.
- Co s tou kočkou? - Zabít.
Půjdeš na kolena a pak ji zabiješ.
Stephen je skoro jako nadčlověk.
Nejdůležitější replika zní: „Neublížím ti.“
Zastav. Jdeš zezadu kolem skříňky
a vstupuješ tudy.
Člověk sprintuje, aby s ním udržel krok.
Tak to spustíme?
Nová scéna 14.
Nepotřebujeme moc. Stačí jen trochu.
Tuhle scénu trochu pozměníme.
Už jsem zapomněl, kdo říká co...
Na ten tlak nemyslím, nemám na to čas.
Nejsem schopná vnímat okolí.
Všechno dobrý?
Podle mě je to zatraceně dobrý.
Líbilo se mi to. Za mě máme hotovo.
Na konci ještě něco čeká.
Výborně, lidi. Paráda.
- Super. - Za 25...
Všichni jsou ve stresu, protože nemáme čas.
Nemáme dost času.
Čtrnáctého prosince v sedm hodin večer se zvedne opona.
PREMIÉRA 14. PROSINEC, 2023
V tuto chvíli probíhají dílny,
snažíme se najít řeč naší hry.
Kate hodně pracuje na scénáři,
všechno tu uhlazujeme.
Situaci komplikuje fakt, že jsme uprostřed castingu.
Zkoušky budou probíhat se skutečně obsazenými herci.
Máme šest týdnů na to, abychom hru dali společně dohromady.
Poté se produkce se nastěhuje do divadla
a začnou takzvané technické zkoušky.
Během nich získáme ucelenější obrázek.
Triky, hudba, kostýmy, scény, automatizace, všechno.
Bude to velmi stresující období.
Po čtyřech týdnech těchto zkoušek
se k nám připojí veřejnost, která shlédne sérii předpremiér.
Publikum musí chápat, že se na hře stále pracuje.
Že se věci mohou změnit a pokazit.
Po čtyřech týdnech předpremiér začneme naostro.
A začnou nám chodit recenze.
Může se stát, že v Londýně po deseti dnech skončíme,
když nikdo nepřijde.
Je to možné.
28 TÝDNŮ – DÍLNY
27 TÝDNŮ – DÍLNY
Čeká nás pěkná hromada práce.
Jo, celkově jsme pozadu s vymýšlením herecké části,
stejně tak se sety. To jsou naše nejslabší místa.
Můžu mít dotaz na scénář?
Kate, ty ho každý den přepisuješ.
Jo.
Měli bychom se na něj zaměřit, protože ho musím poslat Netflixu.
Na návrh čekají už celou věčnost.
Televize a divadlo jsou naprosto odlišná média,
tahle skutečnost mě fackuje každý den.
Pořád vtipkujeme,
že každá nová scéna ve scénáři Stranger Things
začíná na „vžům“.
Paráda, to bylo skvělý!
Nebo na „zům“.
Jako pneumatiky na silnici.
KŘUP – SSS!
A končí tím, že si lidé vyměňují pohledy.
Jako třeba u Nancy a Jonathana.
V divadle tyhle věci dělat nemůžete.
Žádný záběr na detaily, žádná montáž, žádný tvrdý střih. Nikdy.
Tři, dva, jedna, teď.
Docela dobrý.
1,8, takže jsme to zkrouhli o 0,2 vteřiny. To docela ujde.
Ten tlak je obrovský, protože se od nás hodně očekává.
Jde o Stranger Things, výsledek musí stát za to.
Právě v tom spočívá naše výzva, dosáhnout stejného efektu jako v seriálu,
živě na pódiu, osmkrát týdně.
Máme tu rekvizitáře a lidi od speciálních efektů,
přišli jsme s návrhy různých věcí
a pověřili firmy, aby vytvořily 3D efekty, které pak můžeme použít
na pódiu v kombinaci se světlem a videem.
Bude to otevřená rána, ze které vyskočí pavoučí nohy.
U Harryho Pottera jsme
posouvali hranice toho, čeho se na pódiu dá dosáhnout.
Tehdy jsme si oba mysleli,
že si to už nikdy nezopakujeme.
A teď děláme na Stranger Things. Je to vzrušující.
Jakou iluzi se snažíte vytvořit?
Příběh se točí kolem probíhajícího experimentu,
Filadelfského.
28. ŘÍJNA, 1943
Loď USS Eldridge zmizí a ocitne se v jiné dimenzi.
Jako když kamera něco zabere zblízka.
Jsme na můstku,
který zmizí, včetně posádky.
Připravte se, prosím. Teď...
Aby něco zmizelo, to je jedna věc.
V téhle rychlosti je to věc druhá.
Fajn. Tři, dva, jedna, teď.
Dvě vteřiny?
- To byly dvě vteřiny? - Bezva.
A velké odhalení spočívá v tom, že se loď objeví znovu,
v jiné dimenzi. Snad.
To je další fáze.
22 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – DÍLNY
21 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – DÍLNY
SONIA FRIEDMANNOVÁ PRODUKCE
Co se děje v hledišti?
Jednou z poznámek a velkých otázek zůstává,
jak to uděláme s hledištěm,
protože máme...
Stranger Things jsou největší výzvou mé dosavadní kariéry.
Podobný typ hororu, thrilleru a sci-fi
se v divadle zatím hrát nezkoušel.
Mou největší obavou jsou kritici,
kteří o Stranger Things vůbec nic nevědí.
Také se obávám, že nenaplníme očekávání fanoušků,
kteří do divadla na Stranger Things přijdou.
Myslím, že je to pěkně záludný oříšek k rozlousknutí.
Máme... Máte fakt... Máte...
Chce to nové stránky.
Máme nové stránky?
Jestli je jako první scéna 17, nevadí,
otočte na scénu 18.
Děkuju.
Tuhle hru jsem přepsala 100 000krát.
Řekla bych, že od začátku do konce nejméně 25 nebo 35krát.
Už nevím. Rozhodně je to něco, co si žije vlastním životem.
Nesahej na mě! Jdi ode mě pryč!
Dobře. Fajn, odchází.
Teď musíme vymyslet, co s Henrym.
Přemýšlel jsem, jestli by neměl něco říct,
abychom na něj upoutali pozornost.
Je to neuvěřitelná výzva, postavit na jeviště chlapce, Henryho,
který skončí jako sériový vrah...
a zařídit, abychom s ním cítili.
Ale ne! Krvácíš. Henry, pomůžu ti.
Proto je ta hra věčně rozepsaná, neustále se předělává.
Tenhle příběh je mi velmi blízký.
Byla jsem pěkně zachmuřený teenager,
mohla jsem v životě skončit jinak.
Opravdu mi záleží na tom, abychom to zvládli.
Myslím, že to dokážeme. Jsme na dobré cestě.
V Hollywoodu jsem deset let makala jako divá.
Dělala jsem ledovou tříšť. To byla moje práce.
Psala jsem a vyráběla tříšť na luxusní oslavy dětských narozenin.
Už mě to přestávalo bavit,
stěhovala jsem se na Aljašku, odkud pocházím.
Zavolali mi Dufferovi a přizvali si mě k seriálu.
V první řadě jsou to zápletkoví géniové,
geniální vypravěči a stýská se mi po nich.
Ale to jim neříkejte.
Chybí mi oba dva a ty jejich neuvěřitelné mozky taky.
Jo.
Konec dílen se rychle blíží a tým musí rozhodnout o obsazení.
Obsadili jsme Patty, jednu z hlavních postav.
Jsem tak nadšená a šťastná, že tu jsem.
Je to mé první profi divadlo
a jsem ráda, že jde zrovna o Stranger Things.
Chodila jsem na základku,
když vyšla první série, hrozně jsem se bála.
Přátelé se samozřejmě diví, proč jsem se přestěhovala do Londýna,
ale všem říkám: „To nesmím prozradit.“
Poslouchej. Celý svůj život
jsem ta holka odnikud,
kterou nikdo nechce, ale...
ale pak jsem potkala tebe a přísahám Bohu, poprvé jsem cítila...
Spojení.
Přesně tak.
A ode dneška snad máme obsazeného i Henryho.
Natáčím seriál na severu.
Když mám volno, tak létám sem,
účastním se dílen a podobně, aniž bych věděl, co z toho vzejde.
Když tě otec zamykal do skříně
a vylezli pavouci...
Čekal jsem, kousal si nehty
a asi před třemi dny mi zavolali a řekli:
„Gratulujeme, dobrá práce. Bereme tě.“
Je to mé první vystoupení v divadle.
Já se tě nebojím!
Je to jak z jiného světa, jako Stranger Things.
Jako by mě přenesli na druhou stranu, je to neskutečné.
Zakořenil v tobě strach.
Už celá léta tě sžírá
a teď je tvá mysl tak slabá,
tak křehká, tak poddajná.
Kde je ten tvůj hodný chlapeček teď?
V nitru Henryho Creela je něco zvráceného
a já doufám, že se mi na to podaří napojit.
Patty, musíme přestat.
Zmiz odsud!
Louis působí jako problémové dítě,
což je pro Henryho ideální.
A Ella je takové sluníčko.
Máme silné hlavní postavy, je skvělé si říct:
„Fajn, tohle jsou nosné sloupy naší hry.“
Člověk má najednou pocit, že se to začíná rýsovat.
18 TÝDNŮ DO PREMIÉRY
17 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – ZKOUŠKY
Jsme v divadle Sadler's Wells, snažíme se dnes obsadit
dvacet tři rolí.
Atmosféra by se dala krájet, máme předposlední den konkurzů.
Kolik rolí nám ještě zbývá?
- Dvacet tři. - Dvacet tři herců.
Jen 23.
- Brnkačka. - Já se nebojím.
Ani trochu se nebojím.
Když se nebojí Kate...
Těšíte se, až si to sedne?
S tímhle na mě vůbec nechoď.
- Tak fajn, začneme. - Jo.
Jen dám pryč tu židli.
Jak potřebujete.
Začal bych v sedě, můžu později vstát, když budu chtít?
Jistě.
Jsi panovačná, posedlá hysterka.
Hysterka?
Hysterka.
- Hysterka. - Hysterka?
Jsi vychloubačnej...
Egomaniak bez mozku.
Jsi fáze, díky který holky zjistí,
že chlapi jsou vyděšený děcka.
Větší pitomost jsem ještě neslyšel. Fajn, dobře.
Větší pitomost jsem ještě neslyšel.
Jde o hru, nebo o toho kluka?
Joyce, musím ti něco říct, ale musí to být hned, jinak ztratím nervy.
Bylo jich tolik a všechny jste odmítli.
Takže vlastně nevíme, co hledáte.
Co chceme, je... Chceme Daniela Day Lewise.
Nedávno plácal něco o démonech.
- Panejo. - Panejo.
Panejo.
To je ale pořádný sousto.
Měl by být v Živých mrtvých. Měl by utíkat před zombíky.
Nic jinýho od něj nečekej.
Prej ses loni muchloval se sestřenkou.
To je prachsprostá lež, Patty.
Dobrý Demogorgon.
Má správnou výšku.
Stačí! Nech si to na velkej den.
Jsem zamilovanej.
Jsem zamilovanej. Jasný?
Dobře.
Ozveme se vám.
Čau, týme. Právě to oznámili. Obsadili nás do...
Stranger Things, První stín.
To mě nepřekvapilo. Ani trochu.
Díky. Všichni na místa. Zavřete dveře.
Fajn. Díky, lidi. Tak jo.
A začínáme. Točíme, prosím. Točíme.
Jsem Oscar Lloyd
a hraju Jima Hoppera mladšího ve Stranger Things, První stín.
Jsem Isabella Pappasová a budu Joyce Maldonadová.
Ahoj, jsem Christopher Buckley a budu Bob Newby.
Jmenuju se Lou McCartney, a hraju mladého Henryho Creela.
Jmenuju se Patrick Vail a hraju dr. Brennera.
Ella Karuna Williamsová, budu Patty Newbyová
ve ST: První stín.
Jak jsi reagoval na své obsazení?
Šílel jsem.
Seděla jsem v letadle. Zjistila jsem to, než se vzneslo do vzduchu.
Pořád ještě nemůžu uvěřit, že tu teď sedím.
Chtělo se mi křičet...
Nekřičela jsem, ale opravdu se mi chtělo.
Nebýt v letadle, tak křičím.
Pořád to nesmím nikomu říct.
Řekl jsem to mámě. Té ano.
Možná jsem neměl. Ale jen jí, nikomu jinému.
Ona to neprozradí.
Teda! Sakra.
- Kruci. - Začali jsme se smát!
Kemi! Sekne ti to.
- Je tu nějak horko, ne? - Jo.
15 TÝDNŮ
14 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – ZKOUŠKY
- Ahoj. - Ránko.
- Ránko. Jak je? - Ránko.
Nech toho! Dělám si srandu.
Začínají zkoušky Stranger Things: První stín,
nemůžu se dočkat!
Je to silná přenosná vysílačka.
Za války jimi komunikovali s frontou.
Dobře! Takže kdyby ji někdo v Hawkins používal...
Právě jsme začali zkoušet, takže...
tlak se pomalu začíná stupňovat.
Ale role už máme obsazené, takže se nám ulevilo,
že zkoušíme s lidmi, kteří budou ve hře skutečně účinkovat.
Bože, ty jsi...
A vůbec, to, že si s klukem rozumíš
a spíš s ním, neznamená, že si ho musíš vzít.
Fuj, Karen, to je hnus.
Tak trochu jsem měla obavy z toho,
že se herci pokusí imitovat postavy ze seriálu.
Stipendium za záchranu šprtů z Indiany...
Ale všichni předvedli úplně nové, syrovější verze toho,
co známe a máme tolik rádi.
- Tohle není jen hra! - Jo.
- Je to revoluce! - Jo.
Jestli vám jde o muchlování v muzikálu...
Jo!
...tak vypadněte!
Že jsem tuhle roli dostala,
mi teprve dochází.
Budu mladá Winona Ryderová. Boží!
To by mě nikdy nenapadlo. Je pro mě obrovskou inspirací.
Jako dítě jsem k ní vzhlížela.
Tak má tu někdo zapalovač, sakra?
Snad v každé své scéně na někoho ječím.
Což je sranda. Je to fajn. Uleví se vám.
Proč mám v ruce sekeru? Držte se svých rekvizit, lidi!
Do háje!
Juniore! Přestaň blbnout s tím krámem.
- Ujede ti autobus. - Neříkej mi tak.
Potkáme 18letého Hoppera.
Zatím neprožil smrt své dcery,
takže ho vidíme v úplně jiném světle.
Neříkej mi Junior.
David Harbour je skvělý a nedotknutelný,
nedokázal bych ho napodobit.
Dobře.
Už tisíce herců za ta léta hrály Hamleta
nebo Romea a já se spíš pokusím o svého Hoppera než o Davida Harboura.
Novinky! Tramtadadá!
Vyšel článek, který sekunduje existenci mimozemského života
v našem vesmíru. Bláznovství? Možná.
Jít ve stopách, které zanechal Sean Astin, je šílené,
obdivuju ho už od dětství.
Co se týče mé verze postavy Boba,
přihlížím k Seanově podání ve druhé sérii,
ale bez napodobování, spíš jsem chtěl zhodnotit,
zda mohl začít úplně jinak a později skončit jako Sean v seriálu.
14 TÝDNŮ
13 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – ZKOUŠKY
Kate se hodně věnovala scénáři
a dnes ráno jsme od ní dostali úplně nový.
Henryho cesta je jasnější.
HENRY CREEL POMALU VCHÁZÍ
NENÍ TO SKUTEČNÉ. JSEM NORMÁLNÍ.
HENRY ZHLUBOKA DÝCHÁ, VDECHUJE MOZKOŽROUTA.
Je opravdu smutné pozorovat, jak se ten malý kluk postupně rozkládá,
v podstatě z něj udělají zrůdu.
Jamie Campbell Bower skvěle ztvárnil
to psychotické zlo, které číhá hluboko uvnitř,
ale to bylo v seriálu.
My se tu snažíme vyobrazit spíše soucitného Henryho Creela,
který má emoce, což nás překvapuje.
Malý kluk, který bojuje s příšerou.
S tím, jestli se jí má stát, nebo ji v sobě odmítne.
To je pro mladé postava, se kterou se mohou ztotožnit.
Henry! Vím, že tam jsi, jasný? Vrať se!
I dospělý člověk rozpozná ten boj,
kterým si v minulosti prošel a čas od času stále trpí jeho následky.
- Proč tam máme Demogorgona? - Tak jo. Můžu tě na chvíli zastavit?
Ano.
Právě jsem dotelefonovala s klukama a...
- Je to jinak. - Ne.
Můžeme to udělat, jak budeme chtít,
ale musíme tak o 80 % ubrat.
Můžeme ukázat o 80 % méně.
Můžeme vyprávět jen minimum z toho, jak to bylo s...
Můžeme říct, že se něco stalo,
ale nesmíme toho odhalit příliš.
Protože?
Protože si to odhalení chtějí nechat až do páté řady...
Odhalení toho, že...
Jo.
Moc dobře vím, že se nám krátí čas, ale musíme to pořádně promyslet.
Nevadí mi, že musím stanovit pravdila.
Osobně mi připadá zajímavé, jak zjišťuje,
že dokáže zhmotnit představy.
Myslím, že jsi... Jasně, chápu tě.
Myslím, že kráčíš po tenkém mytologickém ledu.
Znám všechna pravidla. Znám je, jako bych se s nimi už narodila.
Občas si musím s ostatními sednout a trochu si zahrát na školu.
Školu Stranger Things.
Tohle je sci-fi, lidi. Je to sci-fi, ne fantasy.
Dobře.
10 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – ZKOUŠKY
Poslední týden zkoušek je hodně práce s organizací,
aby vše šlapalo, jak má.
Příští týden hurá do divadla Phoenix.
Čauky, zlato.
Zítra si projedeme celé představení,
proběhne to před bratry Dufferovými.
To je šílený, co?
Nemůžu uvěřit, že tu zítra budou Dufferovi.
To mi hlava nepobírá.
Dost jsme hnali, abychom stihli termín.
Stálo nás to spoustu úsilí, odhodlání a velkou dávku sebekázně.
Bratři Dufferové nic neskrývají.
Ani jeden z nich. Žádné pokerové tváře.
Takže jsou snadno čitelní,
což je skvělé a drsné zároveň.
Když něco nefunguje, a já vím, že to nefunguje,
vyčtu jim to z obličeje. A jsou dva.
Zapichují se do vás pohledem.
Šíp do každého oka, které si chcete vyškrábat.
Čauky! Ahoj!
Bože, to je mi náhoda!
- Chodíte sem často? Já tu bydlím! - No teda.
Jsi nervózní? Jsi hodně nervózní?
Ještě se toho bude hodně měnit.
Prostě to berte jako náčrt. Je to jen náčrt.
Budu stručný. Pracujeme na změnách
v rozsahu celé hry a některé z nich
jsme zavedli až dnes ráno.
Takže to, co uvidíte, je to, kam jsme zatím došli.
Tihle lidé tu nejsou.
Jsou součástí zákulisí a herci nemají mikrofony.
A žádné triky.
Rozhodně nebudou žádné triky.
Jelikož nemáme triky, bude to jasnější. Jasné?
Můžeme?
Dobré ráno, Hawkins, Indiano!
Právě vyšel článek
o existenci mimozemského života v našem vesmíru.
Bláznovství?
Možná. Ale také...
A tma.
Tak to je celé.
Druhé dějství potřebuje předělat.
Předělat, jo.
Jo. Moc se táhne.
Táhne se.
Myslím, že... Co?
Jo, já vím. Měl jsem stejnou poznámku.
Říkal jsem si: „Jen rychle...“
Ne, musí být jasné, že se něco děje.
A tím to urychlit?
- Jo, přesně. - Chápu.
Pozitivní je, že jsme to dali dohromady.
Jen se mi na tom nelíbí, že jste nám trochu ukradli Kate.
Pořád jsme dělali na páté sérii.
- Jinak nic. - To není pravda.
S pátou řadou jsem zaválela. Stoprocentně.
To je pravda.
Děkujeme za pomoc.
Bylo mi potěšením s vámi pracovat.
Tohle jsou ty sladký sny. Kdo jsem, abych odporoval.
Cestuju po světě, přes sedmero moří. Každý něco hledá.
Sbohem!
Uvidíme se v divadle!
Vzhůru nohama, co?
- Ahoj. - Ahoj.
Tohle je naše odměna po šesti týdnech zkoušení v černé kobce.
Jupí! Ale ne, zase on!
Ještě. To je dobrý.
9 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – ZKOUŠKY
8 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – TECHNICKÁ
- To první. Tam. Jo. - Jsme první?
- Super. - Pojďte. Rozestoupit.
- To je vzrůšo, co? - Dobré ráno.
Paráda, že jo? To je nádhera.
Jo, je to pěkný.
Divadlo Phoenix je staré a tmavé,
má takovou skoro mystickou atmosféru,
podobně jako Stranger Things.
Když jsem vcházel dovnitř, říkal jsem si, jak dobře tam ta hra sedne.
Kam se schováte?
Dobrý den, všechny zdravím.
Tohle je divadlo Phoenix.
Založil ho Noel Coward,
vůbec poprvé tu produkoval Soukromé životy.
Divadlo otevřelo v roce 1930.
Náš mistr stál přímo na těchto prknech.
Na jeho divadle je skvělé, že se nedíváte někam do dáli.
Je opravdu intimní. Je to pro nás skvělá volba.
Kdybyste během technické zkoušky vešli do divadelního sálu,
připadali byste si jako v nějaké řídící věži.
Tohle je parter.
Teď se tu na čtyři týdny usadíme
kvůli technické.
Tady Elliot programuje světlo
na osvětlovacím pultu.
Támhle vzadu máme zvuk.
Tady zase video oddělení.
HENRYMU JE 7 LET
Tady budou Stephen a Justin čtyři týdny sedět
hezky v blízkosti jeviště,
aby mohli pohotově reagovat.
...Stranger Things,
necelých 15 minut do aktualizace.
Je to technická zkouška.
Teď v podstatě zkoušíme začátek.
Té scéně předchází ještě jedna,
ale tady se představí hlavní postavy.
Půjdeme na pódium, takže musím být zticha.
Jo, tohle je zákulisí. Uzoučký. Je tu fakt těsno.
Jsi hudební maestro. Zázračné dítko z éteru. Pozor!
Je to pták? Je to letadlo? Ne, to je Bob „Mozek“ Newby!
Stop, díky.
Upravíme točnu a nastavíme osvětlení.
Je to zvláštní směs jakési radostné bujarosti
a bolestivé, palčivé nudy.
Pojedeme znovu, jestli zbyde čas.
BUM. OZVE SE ZASKŘÍPÁNÍ KOVU, VYLETÍ OBLAK KOUŘE A LOĎ ZMIZÍ.
VYBUCHNE – PRÁSK!
Sakra! Měla to být petarda, ale...
VZHLÉDNE DO ZRCADLA.
Máme za sebou třetí den technické.
V celé budově je cítit to šílené nadšení a zároveň tlak, co?
Šílené nadšení. A tohle teď budeme dělat měsíc.
ZE ZAD MU VYRAZÍ PAVOUČÍ NOHY.
Podívej se na mě!
Louisi, kámo.
Co je?
Co je to za scénu?
Tohle jsou pavouci.
Co se stane ve scéně s pavouky?
- To nesmíme říct. - Ale jo.
- Nesmíme. - Vážně ne?
- Ne. - Určitě jo.
Má to být iluzorní překvapení.
Policii volat nebudeš.
Jak uděláme pavouky?
Člověk by se k tomu mohl postavit různými způsoby.
Bojíš se! Zakořenil v tobě strach!
Už celé roky tě sžírá!
Pavouků může být hodně.
Všude. A člověk nepozná, jak je to udělané.
Jak zařídíme, aby se to dalo na pódiu zopakovat osmkrát za týden?
Pořád to ještě řešíme.
Pavouci mě přivedou do hrobu.
Tohle je můj život. Jen pavouci a krev.
Pavoučí rekvizity se pořád ztrácejí.
Někdo tu očividně miluje pavouky,
pokaždé, když je někam položím, tak zmizí.
MARY HALLIDAYOVÁ – REKVIZITY
8 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – TECHNICKÁ
Nevím, jak se cítíš.
Moje pocity jsou vzhůru nohama.
Poprvé se pokusíme zahrát první dějství v jednom kuse.
Zatím jsme šli po částech.
Stavěli jsme to scénu po scéně a pak zkoušeli delší úseky,
hektičtější úseky,
ale nikdy na jeden zátah.
Ve světě vzhůru nohama.
Bude to dřít.
Poprvé jsme všechno propojili
a vlastně máme pár věcí,
na kterých pořád pracujeme a dolaďujeme je.
Ve světě vzhůru nohama.
Cigarety. Kafe.
Čeká nás první dějství, co?
Vážně?
Výborně.
Nemůžu se dočkat, až to uvidím.
Co se teď bude dít?
Na to ani nemysli, ty jeden drzoune.
- Dobrý? - Snad je nabitá.
- Hodně štěstí. - Děkuju.
Hodně štěstí.
Dobré ráno, Hawkins, Indiano!
Hawkinsova střední není žádná věda.
Máme tu holky. Nazdar, dámy.
Táhni, Hendersone.
- Máme lúzry. - Jo, bejby.
A pak taky blbce.
Když jsi byla malá holka a objevili se pavouci...
Ne, počkejte! Nemůžete jen tak zmizet!
Já to vyřeším! Prosím! Počkejte!
Kde jsi?
Co vidíš?
Ahoj, Henry. Já jsem dr. Brenner.
Chci ti pomoct.
Střih.
Tak. Technická prvního dějství za námi.
- Můžeme? - Ztište se.
Vím, že...
Probrat všechno, co musíme, nám zabere tak dvě hodiny.
Budeme tu dvě hodiny.
Pokusím se projít co nejvíc bodů.
Pokud něco zásadnějšího nebude fungovat,
vznikne díra v příběhu.
Bez vymožeností u diváků pořád obstojíme,
ale příběh, který nedává smysl, nám rozhodně neprojde.
Tu černou prázdnotu zatím lidem ukázat nemůžeme.
Ještě nemáme vyřešené pavouky.
Děsivá Patty také není kompletní.
Bude technická na druhé dějství,
už máme osm sezení ohledně prvního dějství.
Druhým dějstvím se musíme prokousat co nejrychleji,
čekají nás tam velké výzvy.
Portál...
To je noční můra.
Představení Mozkožrouta.
Ještě větší noční můra.
Čím míň se budeme vracet, tím líp.
Tak jo.
Ještě něco, než to tady rozpustíme?
Jen chci všem poděkovat. Veselý Halloween.
Veselý Halloween.
Co děláte teď, Mary?
Snažíme se sepsat všechny poznámky.
Snažíme se z toho nezbláznit.
Vítáme hvězdy divadelního představení Stranger Things.
Před týdnem jsem nemohl spát, říkal jsem si:
„Bože, co nevidět tu máme diváky.“
Kdo je tohle?
Tohle je Virginia.
Nevypadá moc šťastně.
Upřímně, to asi nebude.
Můžeme lámat?
Jste nová postava.
Jo, je to vzrušující.
Nevím, co můžu říct. Nechci toho moc prozrazovat.
- Ahoj, jak se vede? - Šílím.
Nevěděla jsem o tobě.
- Vážně? - Ne.
Takže tu všichni denně operujete v potlačeném panickém režimu?
Potlačený zrovna není.
- Aha. Zjevná panika. - Nepotlačená.
Jo, vyplouvá na povrch.
Určitě ten větrák nefoukal obráceně?
Všechen kouř se valí do hlediště.
Jo, tenhle nefunguje.
Jo.
Dobře, zkusíme to tak,
vrátíme se k tomu a spravíme to jindy.
6 TÝDNŮ
5 TÝDNŮ DO PREMIÉRY – TECHNICKÁ
Máme týden do první předpremiéry.
Vypíchnu věci, které musíme udělat,
než půjdeme před publikum.
Dobře. Pavouci před publikum nemůžou.
Na pavoučím LED je ještě spousta práce.
To přesně je pro předpremiéru prioritou.
Proč Louisovi netekla krev?
Ani jedinkrát neměl u nosu krev.
Tohle na předpremiéře opravdu být nemusí.
- Bezva. - Jo.
- Vážně, Stephene. Není. - Dobře. Fajn.
Přišla za mnou hromada lidí, prosili mě, naléhali na mě,
abych první předpremiéru zrušila.
Jsem opravdu silně proti.
Protože jakmile upoutáte pozornost publika,
objeví se další postava, publikum reaguje.
Všichni očekávají, že se rozhodnu správně.
Opravdu nám dochází čas.
Doufám, že mi ta scéna pomůže pochopit, o co běží.
- To ti za chvíli ukážu. - Fajn.
Když tlačí čas
a nedaří se nám vyprávět příběh,
to je teprve pořádná úzkost.
To je teprve stres.
Ukážete mi tu projekci a přidáte mi k ní časování?
Dobře.
Takže to bude takhle. Všichni se dívejte, pozor...
Tohle zmizí, tohle támhle,
a pak to světlo zakotvíš tady, jasné?
Trish, slyšíš to? Jsi pod tónem.
Stop.
Za tři týdny se hodně změnilo.
Tři týdny předtím také.
A za tři týdny odteď nejspíš zase budeme hrát úplně jinou hru.
Je to o nervy,
je to opravdu náročné a zároveň také velmi stresující.
Můžeš to zopakovat?
Všichni jsme neskutečně unavení, ale musím říct,
že v posledních dnech se vše obrátilo k lepšímu.
Dostaneš poslední. To je ono.
A stop!
Včerejší večer byl opravdu úspěšný,
co se strukturálních změn týče. Víme, co chceme.
Pokud všechno klapne, povedlo se vám něco kouzelného.
Vytvořili jste silný okamžik.
Náš příběh je výjimečný.
Víme, že postavy jsou výjimečné.
Víme, že na to lidé dlouho čekali
a myslím, že z toho půjdou do kolen.
- Dobrá práce. - Díky!
5 TÝDNŮ
4 TÝDNY DO PREMIÉRY – PŘEDPREMIÉRY
DNEŠNÍ PŘEDSTAVENÍ ZAČÍNÁ V 19:30
Dneska nás čeká naše první předpremiéra.
A zrovna mě stříhají. Dávají mě dohromady na vystoupení.
Chystali jsme se na to celý týden, ale dřív prostě nebyl čas.
Zkouším Mozkožroutův kouř.
Uvidíme, jestli naše práce obstojí u tisícového obecenstva.
Těším se. Trochu se mi chce zvracet.
No jo. Teď je nejdůležitější si zdřímnout.
Dnes proběhne předpremiéra.
Je to děsivé. Chcete se zalíbit,
ale lidé samozřejmě milují ty starší verze postav,
které hrajeme.
Lidi se vždycky ptají:
„Jde to dobře?“
A upřímně, člověk nikdy neví, dokud hru nevidí diváci.
Před každou premiérou svých her
se dotknu všech sedadel v divadle,
abych věděl, kde budou diváci sedět,
abych se seznámil s divadlem a věděl, kde jsem.
Musím si pořád připomínat, že je to jen předpremiéra,
že na hře můžeme ještě měsíc pracovat, než odstartujeme naostro.
Myslím, že nás čeká docela náročná předpremiéra.
Dnes večer byste vedle mě v divadle sedět nechtěli,
protože při každém menším přešlapu
kolem sebe začnu vyzařovat negativní energii.
Předpremiéry bývají kostrbaté,
takže dnes večer musíme být trpěliví, ale snad to nebude tak zlé.
Tak prosím. Vzhůru do temnoty.
- Vzhůru do temnoty. - Jo.
Ten plakát. Vypadá jako...
No jo.
Vypadá to fakt skvěle.
- Jak se máš? - Ahoj.
- Jak se cítíš? - Dobře.
Fajn.
Já jsem taky nervózní. Ani nevím proč.
Protože je to vaše show.
Ne. Ta skutečnost, že je to živě, to je pro mě divné.
- Jo. - Jo.
- Jo, pořád zkoušíme. Právě teď. - Právě teď?
- Jak se máte? - Dobře.
Měřím jí tep, abych viděl, jak je nervózní.
- Teda. To je dost. - Je to moc?
Máš 108 tepů za minutu.
Co to znamená?
Neznamená to, že bychom tě měli vézt na pohotovost,
ale není to ideální.
Zaplňte první řadu.
Běžte po schodech nahoru vpravo. Dobře se bavte.
- Odkud jste? - Z Francie.
- Jste tu jen kvůli hře? - Jo.
Hrozně se těšíme.
- Má narozeniny, proto... - On taky.
Jsme dvojčata.
Těším se na informace o páté řadě.
- Moc se těšíme. - Hrozně.
- Ve škole to pořád řešíme. - Jo.
Pořádně nevím, co čekat,
snad to představení bude stát za to.
Už aby to bylo. Jsem připravenej. Těším se.
To mi povídej.
V druhém dějství přijde Brenner.
To teda!
Následující soubor je přísně tajný.
Předpremiéra je za námi.
Bylo to takové prozření.
Člověk si chtěl kousat nehty. Já jsem si je doslova okousala do krve.
Pomohlo nám to odpozorovat spoustu věcí.
Čeho se diváci báli, z čeho byli nadšení,
čeho chtěli víc, čeho chtěli míň.
- Musíme hodně ubrat. - Jo.
A přeorganizovat děj. A...
- Projdeme, co zatím máme. - Ano.
Musím ubrat tak 20 minut,
což rozhodně není zanedbatelné.
Dobře.
Co na to celé říkají bratři Dufferovi?
Končí první dějství dost dramaticky?
To je moje jediná otázka. Myslím bez Brennera.
Je to... Prostě jsem měl pocit...
Já vím. To jsem... Já vím. Já jsem to tam nechtěla.
Aha, dobře.
Myslím, že tam někde...
Říkal jsi...
Někdo se najde pro každého...
- Z nás, že jo? - Z nás.
Ve scénáři máme: „Pro každého se někdo najde.“
„Pro každého se...“
Jsme vyřízení, ale prostě jedeme dál.
Všichni do toho dávají maximum.
Ty jsi vážně zázrak, Henry.
PŘEDPREMIÉRA 02
Hele! To si nechte na doma!
Víš co? Sklapni, Done! Ať se milenci milujou! Bože!
Snad budeš dobrej!
To byl pokus o vraždu.
- V pohodě? - Jo.
Můžeme počkat?
Nebudeme hrát osmkrát týdně. V pondělí a v úterý představení nejsou,
ale stejně celý den zkoušíme.
Mám pro vás velmi zajímavé zprávy.
Dovnitř. Běž.
Všichni jsou výjimeční.
Druhé dějství je dlouhé, i pocitově, je to trochu nuda.
Nesnáším nudu, obzvláště v divadle.
Dobré divadlo může být pro člověka
životním zážitkem.
Ale když dobré není, je to opravdu konec.
Jen chci vyzkoušet délku.
- Jsi otec téhle rodiny... - Ne. To bys neměl dělat.
- Je to jen rodinné. - Víš o té noci?
Říkala jsem, že jsme rodina.
- Teď já? - Pokračuj.
- Říkala jsem, že jsme rodina! - Volám policii.
Hned. Klidně! Řekni tátovi, že se pere jako holka.
Trapný!
Máš pravdu. Není to k holkám fér.
Trochu jsme si procházeli první dějství,
zaměňovali jsme pořadí replik, abychom dvě scény shlukli v jednu.
Shlukli, to se říká?
Abychom dvě scény spojili v jednu.
DIVADLO PHOENIX – VCHOD PRO HERCE
Čtvrtá předpremiéra? Nebo pátá?
Šestá?
Pátá nebo šestá předpremiéra.
Odpočítávám! Kamera číslo jedna má zelenou!
PŘEDPREMIÉRA 07
Neexistuje větší bolest, než být svědkem utrpení svého dítěte.
Když v publiku opadne zájem, objeví se jasné ukazatele.
Říkám jim chvíle kašle.
Když se skrze celý sál začne ozývat...
Nedělají to vědomě,
ale diváky ztrácíte ve chvíli,
když se rozezní takový ten kašlavý sbor,
Já jsem vždycky...
Už zbývají jen úklony.
Jde se klanět.
Kolik je hodin?
Myslím, že skoro 11.
3 TÝDNY
2 TÝDNY DO PREMIÉRY – PŘEDPREMIÉRY
To nic.
Ty řekneš, že se bojíš.
A ty: „Neboj, bude to dobrý.“
Promiň, co byla ta narážka? Kdo. Co říkám před tím?
Kdo? Předchozí věta je: „Jeden z vás se pro mě vrátí.“
Promiň, G. Tohle ne.
Počkej. Zadrž. Špionážní kamera.
Tohle je zatím nejnáročnější den natáčení.
- Aha. - Od začátku, řekl bych.
Zatraceně divná atmosféra.
- To jo. - V pondělí jsem tu nebyl.
- Aha. - A lidi, co přišli, byli...
Takže jsi teď přišel a cítíš tu neklidnou atmosféru.
Trochu, jo. Nemám... Když na někoho namířím kameru,
- mám pocit, že bych neměl. - Jo.
A velmi jasně mi dávají najevo, abych odprejsknul.
Jo, hodně se toho změnilo.
Všichni se strachují: „Bože, zapamatuju si to vůbec?“
Nástupy jsou jinak.
Rychlé převleky jsou taky jinak.
Střídání scén je úplně jinak.
Repliky také.
Celková pojetí mnoha scén šla do koše.
Během dvou dnů jsme měli nové.
Změny, které se provedly až včera večer,
se dnes objeví ve hře.
Pro Ellu se sepsaly úplně nové scény.
Dostala úplně nové pasáže.
A měla na jejich naučení velmi omezený čas.
Ne! Ta bitva, kterou teď svádíš, můžu ti s ní pomoct!
Všechno se v jednom kuse mění.
Občas je toho na člověka moc,
cítíte obrovský tlak.
Nejsem slaboch!
Tiše, prosím. Na jevišti se hraje.
Líbí se mi tvoje rtěnka.
Ze všech těch divnejch keců, co z tebe mohly vypadnout, Henry.
Počkat, co se stalo?
Pro dnešek to zabalíme?
Už k tomu nemáme daleko.
- Není čas. - Tak to necháme.
Promiň, že to nevyšlo.
Ne. Nemáš se za co omlouvat.
Nebylo dost času. To nic.
Jako bych to měl udělat z fleku.
S obecenstvem potřebuju víc času.
„No tak, ty jedna opičko. Šup!“
Jo. Nejsem se svým výkonem moc spokojený.
Potřebuju zkoušet s Trish, chci, aby to bylo lepší.
V pohodě.
8 DNÍ
7 DNÍ
PŘEDPREMIÉRA 14
Pavouci? Co to děláš?
Nemohla jsi ani křičet...
Ze svého místa jsem pavouky neviděla.
Byla jsi vzadu.
Nic jsem zezadu neviděla.
Chci víc pavouků.
Neupejpejte se.
Nemáme moc zpětné vazby, co se očekávání týče.
Prostě potřebujeme čas, ne?
PŘEDPREMIÉRA 15
Můžu o něco poprosit?
Ta tornáda, nebo jak jim říkáme,
ta do začátku druhého dějství vůbec nesednou.
Tak se jich zbavíme.
PŘEDPREMIÉRA 16
Co se vystřihne?
Něco z nemocnice.
Nějaké scény s náhledy domů.
PŘEDPREMIÉRA 17
Ztratil jsem tě!
Ta bojová scéna je teď úplně jiná.
Myslím, že je delší. A bude se měnit znovu.
Takže Stephen a Justin to chtějí udělat naživo, před kritiky v hledišti?
Jo. Znělo to tak.
To zní naprosto děsivě.
Proč nikdo neřeší ty podělaný pavouky?
Jimmy, ti pavouci nám dělají starosti.
Jo, já vím. Já...
Kdo to má na starosti?
Podívám se na to.
- Teď tu kameru vypni, G. - Jasně, brácho.
Rozsekneme to později.
- Ale budou? - Jak jsme na tom?
Pavoukům možná zamáváme, až na...
- Všem? - Možná.
Vážně?
Máme nový scénář, ve kterém je jen tohle.
Aha.
Alespoň v tuhle chvíli. Protože tvrdí,
že nevidí ty dva, co lezou nahoru.
Takže to chce vzdát.
Což není o vás dvou. Prostě jen...
Napsala scénu, kde je nepotřebujeme.
Není to ideální, protože... Ale chápu, co ji štve.
Jo, jasně.
- Ještě uvidíme. - Dobře.
Efekty prostě občas nefungují.
Kvůli celé řadě faktorů
jsme museli spoustě různých částí hry
dát sbohem.
Někdy to bylo těžké, dřeli jsme na nich
celé měsíce.
Jo, musíte být trochu nemilosrdní,
abyste mohli příběh podat tím nejlepším způsobem.
2 DNY DO PREMIÉRY
1 DEN
Dneska se show uzamkla.
Už se nebude nijak měnit.
Obvykle se to dělá trochu dřív,
aby si hra stačila sednout, ale vzhledem k tomu, jak zkoušky proběhly...
Myslím, že jsme to dotáhli...
- Jo. Do konce. - Až do konce.
Gary mi právě připomněl, že už je tady v divadle
od srpna a proto vypadá tak šťastně.
Jsem rád, že už máme finál.
Henry, poslouchej mě. Jsem tady.
To: „Henry, ta, co tě drží zpátky,
je přímo tady.“
Ta nová show je totální závod.
Dojde na druhé dějství a už to fičí. Dřív se to táhlo.
PŘEDPREMIÉRA 20
Zastavujeme.
- Zastavujeme. - Zastavujeme.
Pardon.
Jaké bylo představení?
Jo, v pohodě.
ABBIE PROCTEROVÁ – ASISTENTKA
Bylo to zajímavé.
Hlavní problém je naše rozbitná figurína Virginie,
která se ráda předčasně láme z důvodů, kterým nerozumíme.
Figurína musí zvládnout to, co Virginia v seriálu.
Vyletí a začnou se jí lámat kosti.
Ale momentálně se ráda láme už na židli.
Co budeme dělat? Jen, abychom si to řekli. V případě, že nenajdeme...
Budeme muset vyměnit baterii a...
Prostě pojedeme s tím, co máme.
- Nemůžeme rušit představení. - Ne.
Přemýšlím, jestli...
Můžeme vás vyslat ven s omluvou.
Jako individuálně? Sedadlo po sedadle.
Jen kvůli tobě.
To není vtipné.
Bude to velká událost, přiletí celá Amerika.
Co budeme dělat?
11 HODIN
10 HODIN
- Ránečko. - Ránko.
Řekl bys mi na kameru, že tu panuje klid před bouří?
Proč by ne.
Když už tu jsem.
Panuje klid před bouří.
Co to má být?
Zrovna jsem se chtěla převléknout.
To je pěkná květinová nadílka, co?
Ano. Záplava květin.
Některé ani nemají jména.
Velmi užitečné.
Proto jdu o dvě hodiny dřív.
Chris.
Ahoj.
- Ahoj. - Ahoj.
Chvilku tě budu pronásledovat, jestli můžu.
Dobře. Se všemi těmi taškami.
Panebože.
Radosti živého vystoupení.
Jsme dost unavení.
Před pár dny jsem spala mezi sedadly prvního balkonu.
Přišel jeden z chlápků, kteří tu vysávají podlahu
a šťouchl do mě, aby mě vzbudil. Ptal se:
„Dobrý?“ Říkám: „Jo, pracuju tu.“
A on na to: „Jasně, ale jste v pohodě?“
Tak mu povídám: „Bez komentáře.“
„Vysajte to kolem mě.“
6 HODIN
5 HODIN
Lístky.
Bože, tolik práce, G.
Fakt nevím, jestli to všechno vůbec stihnu.
- Ahoj, zlato. - Mockrát děkuju.
Čauky.
Jen si tu tak kmitám. Je tu spousta práce.
- Ahoj, Louisi. - Čauves.
- Zdravím. - Ahoj.
Víš, kdo má dnes namířeno do divadla?
Nechtěl jsem to moc zjišťovat.
Slyšel jsem, co se šeptá.
Ze seriálu dorazili Matthew Modine a David Harbour.
Chci se ke každému v publiku chovat stejně.
Nechci přemítat, kdo tu je, stresuje mě to.
Kohopak tu máme?
To je moc hezký oblek, Gary.
Trhni se, G.
3 HODINY
2 HODINY
Včerejší show měla grády.
To jste museli cítit.
Dneska večer a přes víkend to musíte udržet.
Nesmíme zapomenout, že zítra bohužel přibude lidí z tisku.
A pozítří vlastně taky.
Zachovejte chladnou hlavu.
Dnešní večer patří nám.
Někteří z vás tu strávili měsíce, nebo dokonce roky.
Všechna ta dřina.
Všechny ty změny.
Stálo to za to.
Je to výjimečné představení a já bych nemohla být pyšnější.
Jestli jste někdo nervózní, klid,
protože mně je taky zle.
Takže to všechno beru na sebe.
A vy si ten velký večer užijte.
Když budou v recenzích pomlouvat režii
neznamená to, že najednou zvlčíte.
1 HODINA – 0 HODIN
Hej.
Nevím, jak se cítíš.
Moje pocity jsou vzhůru nohama.
Nevím, jak se cítíš.
Moje pocity jsou vzhůru nohama.
Ve světě vzhůru nohama.
Nemůžeme se dočkat.
Přibližně před měsícem jsme viděli předpremiéru.
Hru pak ještě měsíc pilovali,
takže se těšíme na to, jak vypadá teď.
Hele. Ne, mrkej na to. Krucinál, jsem jako chirurg.
Je to velká noc. Moc se těšíme!
Divadlo brzy začne.
VYPRODÁNO
Přichází zcela nová generace kritiků,
svět je samý clickbait.
Buď miluješ, nebo nenávidíš. Jedna hvězda, nebo pět.
Nic mezi tím.
Co když nedostaneme dobrá hodnocení?
Než se zvedne opona,
to je ta nejúžasnější chvíle ve vašem životě.
Je tak nejistá.
Tak nebezpečná.
Tak děsivá.
Zlom vaz, drahá.
Děkuju.
FILADELFSKÝ EXPERIMENT
Následující soubor je přísně tajný dle...
To je fakt hustý!
Za chvíli jdeme.
Poslouchejte, jak lidi šílí.
KAPITOLA PRVNÍ – DÍVKA ODNIKUD
Jen abys věděl, G, bude to tady fakt rušný, takže...
- Jejda, promiň! - To nic.
Máš to špatně.
Zapnul sis to opačně.
Prý jsou hrozně milí. Jasně, ale jsou to kritici, zlato.
Panebože, tati! Ježíši! Jeho oči!
Panebože!
Ví někdo, kde... Tady není? Ne?
Sakra. Mám ho v šatně!
Jak vypadal?
Co jsi tam viděl, Henry? Jaký to byl pocit?
To je ono. Ukaž mi to. Nepřestávej.
Nepřestávej! Už jsi tak blízko!
Když v sále sedí tisíc lidí...
a slyšeli byste upadnout špendlík...
to je ten nejlepší zvuk.
Protože tak poznáte, že je máte naprosto zaháčkované.
Říkal jsem ti to! Říkal jsem ti, že nejsem normální.
Co jsi zač?
Panebože!
Bože!
Je tady, že jo?
Je to tady! Už to začíná.
Jediná věc, co ti stojí v cestě.
Popadni ji!
Henry! Ne! Neposlouchej, co říká!
Nemusíš ho poslouchat!
Pojď sem, ty frajere jeden!
Jako vždycky.
To bylo skvělý.
Fakt skvělý.
Pojď sem, brácho. Paráda.
- Teď je to tvoje. - Zmákli jsme to.
Tys to zmáknul, vole. Jdeme.
Dobrá práce, Isaacu.
Dobrá práce, lidi!
Výborně...
Jasně.
- Trefryová! - Co? Ahoj.
Tak pojď. Pojď sem.
Teď se budeš nudit.
Jo.
Úžasný! Neuvěřitelný!
- Pořád brečím. - Nemůže přestat!
Bože, teď jsme zamilované do Henryho!
Produkce, vizuály a speciální efekty
jsou naprosto fenomenální.
Něco takového jsem nikdy neviděla. Úplně jiná úroveň.
Mám pocit, že jsme vkročily do úplně jiného světa,
byla to vážně jízda.
Jsme plní dojmů. Byl to nářez. Pardon.
Jsme plní dojmů. Bylo to šílené. Jako...
Bylo to strhující.
Virginia Creelová se lámala, což dřív nefungovalo,
ale tentokrát to šlo perfektně, publikum na to reagovalo.
Sklidila potlesk.
To mě těšilo asi ze všeho nejvíc.
Pozorovat to dokonalé lámání paží.
Lámání končetin, to je naše.
- Co dodat? - Přesně.
Jaký to byl pocit, sklízet ovace?
Boží! Publikum bylo k nezastavení, super.
K nezastavení! Cítím se skvěle.
Jo. Jsem na správném místě. Jsem tam, kde mám být.
Šťastlivec.
Nejkrásnější kytice ze všech.
Přečti si ten vzkaz.
Panebože.
Bože!
To je od Winony Ryderové!
To je tak milý.
Bože. Strašně rád tě poznávám.
Jsi rocková hvězda. Hotová hvězda.
To mi lichotí.
Jsi skvělej.
Nazdar, chlape. Těší mě.
- Něco pro tebe mám. - Vážně?
Gretuluju.
- To je původní klobouk ze seriálu. - To jako fakt?
Z první řady. Jedinej, co existuje.
Sakra, to je úžasný.
Mockrát děkuju.
Takže to byla paruka, kruci!
Jo.
- Byla, jo. Zdravím. - Gratuluju.
Díky moc. Hrozně rád vás poznávám.
- Můžu vyfotit selfie? - Sýr.
- Gratuluju, lidi. Jo. - Díky.
Tohle je prostě jasný.
Šlo to fakt dobře.
Lepší odezvu publika jsme si nemohli přát.
Prostě spousta emocí, skvělá atmosféra,
na jevišti taky.
Nepřipadá mi to skutečné.
Tady nás už nepotřebují. Jdeme.
Pojď. Půjdeme dolů.
Už vyšlo pár recenzí.
Pět hvězd od Telegraphu.
„Událost roku.“
Víc než pět hvězd dostat nemůžete, pět dávají jen zřídka.
Dále pět hvězd od Guardianu.
„Dechberoucí hra.“
Daily Mail nás určitě pochválí,
Independent taky.
Recenze budou skvělé.
- Skvělý. Gratuluju. - Běh na dlouhou trať.
Jo. Sonia je génius.
A cena Olivier připadne...
Stranger Things!
Chci poděkovat divadelní komunitě za to,
že mytologii Stranger Things takhle přijala.
Děkuju Dufferovým, že zariskovali s bláznem, jako jsem já.
Chci poděkovat fanouškům, že jsou tak šílení, že nám píšou.
Svému manželovi, tchyni a rodičům.
Chci poděkovat vám. Díky moc.
Prequel Stranger Things míří na Broadway.
Broadway uvítá novou inscenaci ze světa vzhůru nohama.
Stranger Things: První stín příští rok odstartuje na Broadwayi.
Těším se. Jsem nervózní, ale těším se.
Bude to divoký.
Překlad titulků: Lucie Strakatá