Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
LONDRA 14 DECEMBRIE 2023
TEATRUL PHOENIX STRANGER THINGS: PRIMA UMBRĂ
E seara noastră.
I-auzi! Netflix a anunțat o piesă de teatru Stranger Things.
Coregrafii muncesc din greu, învățând un demogorgon mișcarea de jazz.
Veți vedea cum ne vede lumea și mai ales o veți simți în teatru.
- Noi doi venim din Miami, Florida. - Nu știu cum va fi.
Cum vor reuși să facă asta într-un teatru?
O NOUĂ POVESTE, LIVE PE SCENĂ
Vom fi analizați la sânge, așa că fiți atenți și alerți.
Doamnelor și domnilor, vă rugăm să luați loc!
Spectacolul începe în cinci minute.
În prima seară, emoțiile sunt mari.
Mă văd ca un ucigaș cu sânge rece, fără nicio emoție,
dar cred că am emoții cu carul.
Baftă pe scenă!
- Faceți-i praf! - Da!
Faceți-i praf! Asta e!
S-a mai încercat genul horror, povești cu monștri, pe scenă.
De cele mai multe ori, nu merge.
N-am mai fost niciodată atât de agitată.
- Intră acum. - Baftă!
STRANGER THINGS: PRIMA UMBRĂ
ÎN SPATELE CORTINEI
CU ȘAPTE LUNI ÎNAINTE
STUDIOUL 3 MILLS LONDRA
Salutare! Suntem toți aici?
Bine! E ora 18:00.
E prima noastră întâlnire pentru Stranger Things: Prima umbră.
Aș zice că e cel mai grandios, cel mai tehnic
și cel mai interesant proiect pe care l-am văzut
și pe care, cred eu, publicul îl va vedea vreodată.
Vă mulțumesc tuturor.
- Îi dau cuvântul lui Stephen. - Vă mulțumesc tuturor.
Suntem într-o tabără de bază.
Urcăm de la Kathmandu de câteva luni și mai avem un munte de urcat,
dar sunt încântat că am ajuns aici.
Matt și Ross, încercam să-mi amintesc când am vorbit prima dată despre asta.
Nu mult după primul sezon, Netflix a menționat
că Stephen Daldry e interesat să pună în scenă o piesă Stranger Things.
Am fost încântați.
„Cum așa? Stephen Daldry care a făcut Billy Elliot și The Crown?
Și Sonia Friedman,
care are nu știu câte rafturi cu premii Tony și Olivier?
Nu știu de ce, la început, am zis: „O să fie un musical cu primul sezon.”
Stephen a zis: „Ba nu, netoților, va fi o poveste nouă.”
Am început să vorbim cu Stephen despre această poveste.
Așa a apărut Prima Umbră.
Lucrurile s-au mișcat cu adevărat când s-a implicat Kate.
Kate e o piesă esențială în ansamblul Stranger Things.
E arma noastră secretă pentru spectacol.
La fel ca noi, nu știa nimic despre teatru, ce înseamnă o piesă.
Dar Kate e neînfricată, asta îmi place mult la ea.
Citesc scenariile ei și zic: „Nu știu cum am putea filma așa ceva.”
În ruptul capului nu-mi dau seama cum o să faceți asta pe scenă.
Abia aștept să văd!
Încă o dată, vă mulțumesc că ne-ați încredințat povestea voastră.
Sperăm să vă facem mândri.
Kate, spune-mi tu, cu cuvintele tale, ce e Prima Umbră.
Bine.
Este...
Să mă gândesc.
Prima Umbră e piesa Stranger Things.
E o poveste anterioară ce are loc în 1959.
E despre personajele din serial.
Cum era Hopper înainte să fie un nesimțit? Dar Joyce, când nu era nevrotică?
- Mamă! - Ce e?
Cine era Bob înainte să moară?
E despre origini. Mergem la începuturi.
Privim în trecutul lui Henry, cunoscut ca Unu sau Vecna.
El o cunoaște pe Patty, sora lui Bob Newby.
E o poveste de dragoste și, desigur, fiind vorba de Stranger Things,
o poveste supranaturală.
La fel ca serialul, piesa amestecă mai multe povești.
Totul contribuie, sper eu, la un final surprinzător și emoționant.
Să fim înțeleși, există și niște indicii nu chiar subtile
despre ceea ce va fi în Sezonul 5 și după aceea.
Bun-venit în această încăpere bizară!
E un atelier în care piesa e dezvoltată cu contribuția actorilor.
Ne întâlnim înainte de repetiții.
Ne adunăm câțiva actori,
nu neapărat cei care vor fi în distribuția finală,
și citim cu voce tare scenariul.
Nu mai e doar Kate, interpretând personajele în camera ei.
Știu că așa a făcut.
- Justin, unul dintre regizori. - Stephen, celălalt regizor.
Kate, scenaristă.
Eu sunt Louis, Henry Creel din atelier.
- Amma. Nu știu ce personaj joc azi. - Ești mama.
- Mama înfricoșătoare a lui Patty. - Mama fioroasă.
- Arăți spre mine? - Da.
Eu sunt G, cel care filmează.
Haideți să citim din scenariu, să vedem ce iese.
Am vești foarte interesante.
Am descoperit ceva uimitor în analizele de sânge.
Un subiect a supraviețuit transfuziei.
Nu știam ce e un atelier înainte să vin aici.
Aveam o părere bună despre scenariu.
Habar n-aveam cât mai am de lucru la el.
E timpul să-ți cunoști fratele.
Acum o să stăm aici și o să ne gândim.
„Ce naiba facem acum?”
Până la urmă, îl punem pe picioare și putem începe.
Dar trebuie...
Trebuie să ne punem imaginația la lucru.
- Bună! - Bună!
Dați scaunele laoparte, iar eu voi încerca să vin cu o idee.
- Bine. - Nu prea îmi place ideea asta.
Da?
Ar trebui să cânți, dar încet, ca să știm că e doar la radio.
- Se aude sau e în mintea mea? - Se aude.
Ce face? Îl aduce pe Henry de undeva din laborator, nu?
Vine în față.
Prima încercare e un dezastru. Totul arată complet aiurea.
Ți se pare că n-ai făcut nimic bine.
Sună prostesc. Arată prostesc.
Nu e o piesă. Nu știu ce e, dar nu-mi place deloc.
Apoi, Stephen și Justin, acești savanți nebuni, vin și fac o magie.
Mi-a văzut cineva pălăria?
Zumzet de albine sincronizat.
Albinele caută mierea.
Sunt nebuni în cel mai bun sens.
Cad mai multe lucruri aici.
Sau aici.
Poate creez ceva amuzant cu asta la finalul scenei.
- Uite cum facem. Ești gata? - Jucăm?
Atenție! Nu-l atinge!
Toată lumea își aduce scaunele.
Vrăjitoare în tufiș.
Vrăjitoare viclene.
Totul e haotic.
Dar mie îmi place haosul.
Chestia aia mică sună.
- Ce fac cu pisica? - O ucizi!
Mai târziu, vii aici și o ucizi.
Stephen e aproape un supraom.
Replica de bază e: „Nu-ți fac niciun rău.”
Stai! Treci prin spatele dulapului și vii pe acolo.
Trebuie să tragi tare ca să ții pasul cu el.
Repetăm secvența?
Noua scenă 14!
Nu e nevoie de mai mult, ci de mai puțin.
Scena asta o să se schimbe.
Cine spune ce replică, am uitat...
Sunt prea ocupată ca să mai țin cont de stres.
Nu văd dincolo de vârful degetelor.
- Ești mulțumită? - Cred că e supertare!
Așa mi s-a părut. Cred că am terminat.
La final, ai un sentiment ciudat.
- Bravo! Ați lucrat bine. - Bravo!
Toți sunt stresați, fiindcă nu e timp. Nu avem timp suficient.
La ora 19:00, în 14 decembrie, cortina se va ridica.
SEARA PREMIEREI 14 DECEMBRIE 2023
Suntem la etapa atelierelor și definitivăm limbajul scenic al piesei.
Kate lucrează mult la scenariu. Rafinăm toate aspectele.
Situația e complicată de faptul că însă se face casting.
Abia la repetiții avem distribuția finală.
Avem șase săptămâni să explorăm piesa împreună.
Apoi, întreaga trupă se mută în teatru
pentru ceea ce noi numim repetiții tehnice.
Acum totul începe să se îmbine.
Efectele, muzica, costumele, platoul, automatizările, totul.
E o perioadă foarte stresantă.
Apoi, după patru săptămâni, publicul ni se alătură la avanpremiere.
Toată lumea înțelege că spectacolul e încă în lucru.
Orice se poate schimba și totul poate merge prost.
După patru săptămâni de avanpremiere, urmează premiera.
Și începem să primim recenziile.
E posibil ca, după premieră, să oprim totul în zece zile,
fiindcă nu vine nimeni.
E posibil.
27 DE SĂPTĂMÂNI ATELIERE
Avem o grămadă de lucruri de făcut.
Da, suntem în urmă cu designul la teatru, dar și cu efectele vizuale.
Aici ne facem griji.
Cu scenariul cum stăm?
- Kate, tu încă rescrii în fiecare zi. - Da!
Nu-l scăpa din mână, dă-i o formă. Trebuie să-l trimit la Netflix.
N-au mai văzut o ciornă de mult.
Televiziunea și teatrul sunt medii complet diferite.
Mă lovesc de adevărul acesta în fiecare zi.
Avem noi o glumă,
că fiecare scenă din Stranger Things începe în scenariu cu „joom”.
A fost incredibil!
Sau cu „vroom”.
Zgomot de cauciucuri pe drum.
Și se termină cu personaje care se privesc.
Cum se privesc Nancy și Jonathan.
Niciuna dintre acestea două nu se poate face pe scenă.
Nu există prim-plan, nici montaj și nici schimbări de scenă instantanee.
Trei, doi, unu, acum!
Destul de bine!
Am cronometrat 1,8. Am tăiat 0,2 secunde. E bine.
Stresul e mare. Așteptările sunt uriașe.
E Stranger Things. Trebuie să fie incredibil.
Asta e provocarea,
să încercăm să creăm efecte de amploarea celor din serial
pe scenă, de opt ori pe săptămână.
Lucrăm cu firme de recuzită și de efecte speciale.
Am gândit anumite lucruri
și le cerem să creeze efecte 3D pe care să le putem folosi
în combinație cu luminile și cu efectele video.
Va fi o rană deschisă din care ies picioare de păianjen.
Cu Jamie, la Harry Potter,
am forțat limitele efectelor realizate pe scenă.
Amândoi am simțit atunci că nu vom mai avea ocazia să o facem.
Și iată, lucrăm la Stranger Things. E palpitant.
Ce efect vrei să creezi aici?
Povestea face referire la un experiment, Experimentul Philadelphia.
EXPERIMENT PHILADELPHIA 28 OCTOMBRIE 1943
Nava USS Eldridge dispare, trece în altă dimensiune.
Pare un prim-plan dintr-un film.
Suntem pe punte. Puntea și echipajul dispar.
Așteptați, vă rog! Acum...
Una e să faci ceva să dispară, și alta, să dispară atât de rapid.
Bine! Trei, doi, unu, acum!
Două secunde? E bine.
Apoi, marea dezvăluire: facem nava să apară.
În altă dimensiune, sperăm. Asta urmează.
21 DE SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ ATELIERE
Ce se întâmplă în sală?
E o notă de-ale mele, o discuție importantă.
Ce facem cu sala?
Stranger Things e cea mai mare provocare din cariera mea.
Acest gen, horror-thriller-SF,
nu s-a mai încercat în teatru.
Mă tem că vor veni critici
care habar nu au ce înseamnă Stranger Things,
iar noi trebuie să satisfacem așteptările fanilor,
care vor o experiență Stranger Things.
Mi se pare un lucru destul de greu de realizat.
- Am primit... Ați primit cu toții... - Avem nevoie de textul nou.
Avem textul nou?
Dacă scrie că scena 17 e prima, ignorați.
Scena 18 e prima.
Mulțumesc.
Am rescris piesa de 100.000 de ori.
Am rescris-o complet de 25 sau de 35 de ori, nici nu mai știu.
E o chestie vie, care respiră.
Nu mă atinge! Du-te de lângă mine!
Bine. Au plecat.
Trebuie să vedem ce facem cu Henry.
Mă întrebam dacă să spună ceva
ca să atragem atenția asupra lui.
E o provocare incredibilă să aducem pe scenă un băiat, pe Henry,
care ajunge ucigaș în serie...
iar noi să ajungem să ținem la el.
Sângerezi! Henry, lasă-mă să te ajut.
De aceea piesa e scrisă și rescrisă încontinuu.
Povestea asta mi-e foarte dragă.
În adolescență, eram bântuită de gânduri negre.
Se putea termina urât pentru mine.
Vreau cu disperare să-mi iasă bine.
Cred că așa va fi. Suntem pe drumul cel bun.
Mă chinuiam la Hollywood de zece ani.
Umpleam cornete cu înghețată. Asta era treaba mea.
Scriam și umpleam cornete cu înghețată la petreceri de copii.
Mă cam săturasem.
Voiam să plec înapoi în Alaska, de unde sunt.
Frații Duffer m-au sunat și m-au adus să lucrez la serial.
În primul rând, ei sunt povestitori de geniu.
Sunt naratori de geniu. Acum îmi lipsesc.
Nu le spuneți că am zis asta.
Îmi lipsesc ei și mințile lor incredibile.
Bine...
ATELIERELE SE APROPIE DE SFÂRȘIT. ECHIPA TREBUIE SĂ ALEAGĂ DISTRIBUȚIA.
Am ales-o pe Patty, unul dintre rolurile principale.
Sunt încântată și fericită că sunt aici.
E primul meu rol ca profesionist. Mă simt norocoasă că e în Stranger Things.
Eram în școala primară când a apărut, iar primul sezon m-a îngrozit.
Evident, prietenii mei se întreabă de ce m-am mutat la Londra,
iar eu nu pot să le spun.
Ascultă-mă.
Toată viața, am fost fata de nicăieri, nedorită de nimeni.
Apoi te-am cunoscut și jur, pentru prima dată am simțit...
- O conexiune. - Exact!
Azi, sperăm că l-am ales pe Henry.
Filmez o telenovelă în nord.
Vin cu avionul în zilele libere
la aceste probe sau ateliere, la care nu știu precis ce vom face.
Când tatăl tău te încuia în dulap
și apăreau păianjenii...
Stăteam ca pe ace.
Acum trei zile am primit un telefon: „Felicitări! Bravo! Ai primit rolul.”
N-am mai jucat pe scenă.
Nu mi-e frică de tine!
Pare o altă lume, la fel ca Stranger Things.
Parcă am fost dus în altă lume. Nimic nu pare real.
Frica se înrădăcinase deja.
Te-a măcinat mulți ani, iar acum mintea ta e foarte slabă,
foarte fragilă, foarte moale.
Unde e băiețelul tău acum?
Henry Creel ascunde ceva rău.
Sper că reușesc să stabilesc o legătură cu acel lucru.
Patty, trebuie să ne oprim. Pleacă!
Louis inspiră pericol, probleme, lucru grozav pentru rolul lui Henry.
Iar Ella e o rază de soare.
Avem două roluri principale bune.
Putem spune că avem stâlpii de susținere
și putem vedea cum începe să se închege totul.
17 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ
Suntem la Teatrul Sadler's Wells. Se dau probe pentru 23 de roluri azi.
Tensiunea e la cote maxime, fiindcă e penultima zi de probe.
- Mai sunt... Câți? - Douăzeci și trei.
- Mai avem de ales 23 de actori. - Doar 23.
- E ușor. - Nu-mi fac griji.
Nu-mi fac griji deloc.
Kate nu e îngrijorată.
- Vă bucurați că începe să prindă formă? - Nu mă lua la mișto!
În regulă!
- Să începem. - Da.
- Mut scaunul ăsta. - Fă ce vrei!
- Încep așezat, dar pot să mă ridic? - Sigur că da!
Ești autoritară, obsedată și țipi.
Țip?
- Țip... - Țip?
Țip?
Ești îngâmfat...
...mușchi mulți, minte puțină.
Fetele stau cu tine până află că bărbații sunt niște băieței speriați.
E cel mai tâmpit lucru pe care l-am auzit vreodată.
E cel mai tâmpit lucru auzit de mine!
- Piesa sau băiatul? - Bob!
Joyce, trebuie să-ți spun ceva acum, altfel îmi pierd curajul.
Am văzut foarte mulți. I-ați refuzat pe toți. Nu știm ce căutați.
Îl vrem pe Daniel Day Lewis.
Zilele trecute vorbea despre demoni.
E mult de asimilat.
Ar trebui să apară în The Walking Dead, să fugă de zombi.
Asta poți obține mereu de la el.
Te-ai sărutat cu verișoara ta astă-vară.
E o minciună, Patty.
- Poate fi demogorgon. - Are înălțime bună.
Gata! Așteaptă ziua cea mare.
Sunt îndrăgostit, da?
Sunt îndrăgostit, înțelegi?
Bine!
Vă anunțăm.
Salut, echipă! Tocmai s-a anunțat. Suntem în distribuția...
Stranger Things: Prima umbră!
Nu e o surpriză. Nu-mi fac griji.
Mulțumesc. Luați-vă locurile. Închide ușa!
Bine, mulțumesc. În regulă.
Începem. Camera!
Sunt Oscar Lloyd
și îl joc pe Jim Hopper Jr. în Stranger Things: Prima umbră.
Sunt Isabella Pappas. O joc pe Joyce Maldonado.
Sunt Christopher Buckley și îl joc pe Bob Newby.
Sunt Lou McCartney și îl joc pe tânărul Henry Creel.
Sunt Patrick Vaill și îl joc pe dr. Brenner.
Sunt Ella Karuna Williams și o joc pe Patty Newby în Prima umbră.
- Cum ai reacționat când ai aflat? - Am înnebunit.
Eram într-un avion. Am aflat, apoi avionul a decolat.
Nici acum nu-mi vine să cred că sunt aici.
Am început să țip...
N-am țipat, dar îmi doream foarte mult. Aș fi țipat, dacă nu eram în avion.
Încă n-am putut să spun cuiva.
De fapt, i-am spus mamei. Nu știu dacă aveam voie.
Doar ei, nimănui altcuiva. Ea n-a spus nimănui.
Ce vorbești? Ce tare!
- Tare! - Am izbucnit în râs!
Kemi! Uită-te la tine.
- E cald aici? - Da.
14 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ REPETIȚII
- Bună! - 'Neața!
- Ce faceți? - Nu mă filma! Glumesc.
Începem repetițiile pentru Prima umbră. Abia aștept!
E un radio portabil de putere. Se foloseau pe front în timpul războiului.
Bine! Adică, dacă cineva din Hawkins...
Abia am început repetițiile.
Începe să crească nivelul de stres.
Dar avem toată distribuția.
Măcar e o ușurare că lucrăm cu oamenii care chiar o să joace în piesă.
Oricum, și dacă te înțelegi cu un tip și o faceți, nu trebuie să-l iei de soț.
Karen, e urât ce zici.
Mă îngrijora faptul
că vor încerca să imite personajele din serial.
Bursa pentru tocilari oferită de Indiana...
Dar toți au venit cu versiuni proaspete, mai naturale,
a ceea ce știm și iubim.
- Nu e doar o piesă! - Da!
- E o revoluție! - Da.
- Dacă vreți doar să vă sărutați pe scenă... - Da!
Plecați acum!
Abia acum am conștientizat că personajul meu e Winona Ryder tânără.
E uimitor! Nu credeam că o să spun asta vreodată. Ea mă inspiră.
Am admirat-o în copilărie.
Îmi aduce cineva o brichetă?
Cred că în toate scenele țip la cineva.
E distractiv. E grozav. E eliberator.
De ce am un topor în mână? Aveți grijă de recuzită!
- Fir-ar să fie! - Junior! Nu te mai prosti cu rahatul ăla!
- Pierzi autobuzul. - Nu-mi spune așa.
Hopper are 18 ani. N-a suferit încă după moartea fiicei sale.
Vedem o latură foarte diferită a lui.
Nu-mi spune Junior!
David Harbour face un rol incredibil. Aș eșua dacă aș încerca să-l imit.
Bine.
Mii de actori au fost Hamlet sau Romeo.
Eu îl interpretez pe Hopper, nu pe David Harbour.
Știri!
A apărut un articol ce susține că există vieții extraterestre în univers.
O nebunie? Poate.
E o nebunie să-i calci pe urme lui Sean Astin.
A fost unul din idolii mei în copilărie.
Ca pregătire pentru rolul lui Bob,
am revăzut Sezonul 2 să văd ce a făcut Sean.
Dar nu ca să-l imit,
ci ca să văd ce fel de persoană, diferită de el în trecut,
ar fi ajuns ca Sean din serial.
13 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ REPETIȚII
Kate a lucrat mult la scenariu. Azi-dimineață, ne-a adus unul nou.
Calea lui Henry e mai clară.
HENRY CREEL INTRĂ ÎNCET
NU E REAL. SUNT NORMAL. SUNT HENRY CREEL
STĂPÂNUL MINȚII
E o poveste foarte tristă.
Acest băiețel e distrus
și devine un monstru.
Jamie Campbell Bower e spectaculos,
interpretând un rău psihotic ascuns în adâncul sufletului,
dar așa e în serial.
Aici vrem să arătăm un Henry Creel plin de compasiune
care, surprinzător, are sentimente.
Băiețelul care se luptă cu un monstru,
neștiind dacă să-l accepte sau să-l respingă,
e un personaj recognoscibil pentru tineri.
Henry! Știu că ești acolo. Întoarce-te!
Chiar și ca adulți, regăsim în el foste bătălii
ale căror consecințe încă le resimțim uneori.
- De ce vedem un demogorgon aici? - Pot să te opresc acum?
- Da. - Tocmai am vorbit cu băieții...
(FRAȚII DUFFER)
- Totul s-a schimbat. - Nu. Dar va fi...
Ceea ce vom face se va reduce cu 80%.
Vom putea face cu 80% mai puțin.
Vom arăta foarte puțin din povestea...
SECRET
Vom putea zice că s-a întâmplat ceva, dar nu vom putea spune prea multe.
- De ce? - Ca să păstreze pentru Sezonul 5...
SECRET
Dezvăluirea...
SECRET
Da.
Timpul ne presează, dar trebuie să iasă cum trebuie.
Nu mă deranjează să trebuiască să impun reguli.
Mi se pare foarte interesant că el învață că poate materializa fanteziile.
Cred... Adică înțeleg ce zici.
Cred că riști să expui lucruri care nu trebuie spuse.
Știu toate regulile. Parcă le știu de când m-am născut.
Uneori trebuie să ne așezăm în bancă și să fac puțină școală.
Școala Stranger Things.
E o poveste SF, băieți. Science-fiction, nu fantasy.
9 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ REPETIȚII
E ultima săptămână de repetiții. Am repetat, am pus totul la punct.
Săptămâna viitoare, mergem la Teatrul Phoenix.
Bună, scumpule!
Mâine jucăm piesa de la un capăt la altul în fața fraților Duffer.
E o nebunie, nu? Nu pot să cred că frații Duffer vor fi aici mâine.
Ce nebunie!
Am tras tare să respectăm termenul limită.
A fost nevoie de multă muncă, de multă atenție și de multă stăpânire.
Frații Duffer nu-și ascund reacțiile.
Reacționează la fel și nu se rețin.
E ușor să vezi ce părere au, ceea ce e și grozav, și îngrozitor.
Tot ce nu merge, ce știu eu că nu merge, li se vede pe fețe, și sunt doi.
Sunt doi, chiar în fața ta. Unul pentru fiecare ochi.
- Bună! - Doamne, ce coincidență!
- Veniți des aici? Eu locuiesc aici! - Ia te uită!
Ai emoții? Chiar ai emoții?
Se vor schimba multe.
Gândiți-vă că e o ciornă.
Evident, am făcut niște schimbări.
Unele dintre schimbări au fost făcute azi-dimineață.
Ceea ce veți vedea, e varianta de acum.
Ei nu sunt pe scenă, ci în culise. Nu avem microfoane la actori.
- Nici efecte vizuale. - Nu avem efecte.
Nu vă păcălim, totul e la vedere. E clar până acum?
Suntem gata!
Bună dimineața, Hawkins, Indiana!
A apărut un articol
care susține că există viață extraterestră în univers.
O nebunie?
Poate. Dar decât...
Apoi, beznă.
Acesta e sfârșitul.
- Actul II trebuie restructurat. - Așa e.
E prea lent.
Prea lent!
Ar trebui... Poftim?
Da. Am avut aceeași senzație.
Mi-am zis: „E nevoie de ceva rapid...”
- Trebuie să văd că se întâmplă ceva. - Ceva ce agravează situația?
- Exact. - Am înțeles.
Vestea bună e că avem un spectacol.
Un singur lucru nu-mi place, că ne-ați luat-o pe Kate.
Încă lucram la Sezonul 5.
- Atât. - Nu e adevărat.
Am terminat Sezonul 5. E gata.
Așa e.
- Mulțumim că ați avut grijă de noi. - A fost o plăcere.
Din asta sunt făcute visurile Nu pot să nu recunosc
Am bătut lumea în lung, și-n lat Toată lumea caută ceva
Pa!
Ne vedem la teatru!
E cu susu-n jos, nu?
- Bună! - Bună!
După șase săptămâni de repetiții în cutia neagră, primim recompensa.
Da! Iar a apărut el!
Mai mult! Acum e bine.
8 SĂPTĂMÂNI REPETIȚII TEHNICE
- Primii! Acolo. - Suntem primii?
- Ce tare! - Intrați.
- Te trec fiori. - 'Neața!
Foarte tare, nu? Minunat.
Teatrul Phoenix e vechi și întunecos. Are o energie aproape mistică.
Stranger Things e la fel.
Mi-am imaginat piesa când am intrat și mi-am zis: „E exact ce trebuie.”
Unde vă ascundeți?
Bună ziua tuturor!
Suntem la Teatrul Phoenix.
A fost inaugurat de Noël Coward, cu prima sa producție, Private lives.
Se întâmpla în anul 1930.
Marele maestru a fost chiar aici.
E minunat la acest teatru că nu trebuie să te uiți în sus.
E foarte intim. E un teatru minunat pentru noi.
Dacă intri într-o sală de teatru în timpul repetițiilor tehnice,
ți se va părea că e un centru de control pentru misiuni spațiale.
Suntem în sală.
Aici vom sta patru săptămâni pentru repetițiile tehnice.
El e Elliot, care programează luminile la pupitrul său.
În spate, e partea de sunet.
Aici, departamentul video.
HENRY LA ȘAPTE ANI
Aici vor sta Stephen și Justin patru săptămâni.
Vor fi aproape de scenă ca să poată urca și coborî repede.
...echipa Stranger Things, 15 minute până la ședință.
Se lucrează la partea tehnică.
E oarecum începutul spectacolului.
Mai e o scenă înainte, dar acum sunt introduse multe personaje.
Urcăm pe scenă, așa că trebuie să tac.
Suntem în culise. Locul e foarte mic și înghesuit.
Ești un dirijor, un geniu al undelor. Atenție!
E o pasăre? E un avion? Nu, e Bob Newby, zis „Creierul”!
Rămâi așa!
Rezolvăm rotația scenei și reglăm luminile.
E un amestec ciudat de exuberanță veselă
și plictiseală dureroasă și exasperantă.
Ar trebui să reluăm, dacă e timp.
SCRÂȘNET DE METAL, FUM, IAR NAVA DISPARE
EXPLODEAZĂ
La naiba!
Știam că e o petardă, dar...
SE UITĂ ÎN OGLINDĂ.
E a treia zi de repetiții tehnice.
Se observă clar o anumită emoție obsesivă și mult stres.
Emoție obsesivă, da. O ținem așa o lună întreagă.
DIN SPATE, ÎI IES PICIOARE DE PĂIANJEN.
Uită-te la mine!
- Louis, amice! - Da?
- Ce scenă e? - Cea cu păianjenii.
Cum e scena cu păianjeni?
- Nu putem spune. - Ba da.
- Ba nu. - Nu puteți?
- Nu. - Eu cred că da.
E un efect surpriză.
Nu chemăm poliția.
Cum creăm păianjenii?
Există multe abordări care se pot lua în calcul.
Ți-e foarte frică! Frica se înrădăcinase deja!
Te-a măcinat mulți ani!
Să fie mulți păianjeni.
Să fie peste tot și să nu se știe cum apar.
Cum putem face asta în fiecare seară, de opt ori pe săptămână, pe scenă?
Încă lucrăm la asta.
Păianjenii o să mă termine.
Asta e viața mea: păianjeni și sânge.
Avem mulți păianjeni, dar dispar întruna.
Cuiva îi plac păianjenii. Cum las unul din mână, dispare.
7 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ REPETIȚII TEHNICE
Nu știu cum te simți
M-am simțit cu susu-n jos
M-am simțit cu susu-n jos...
Încercăm să facem Actul I complet pentru prima dată.
L-am făcut pe secțiuni, scenă cu scenă,
apoi am făcut secțiuni mai lungi sau mai aglomerate.
Dar nu de la un capăt la altul.
În Lumea Răsturnată...
O să fie hopuri. E prima dată când e totul laolaltă.
Există câteva părți
pe care încă le dezvoltăm și le rafinăm.
În Lumea Răsturnată
Țigări. Cafea.
Dăm drumul la Actul I, nu?
Da? Super! Abia aștept să-l văd.
- Ce urmează acum? - Nici să nu te gândești, ticălosule!
- E gata? - Nu știu.
- Succes! - Mulțumesc.
Baftă!
Bună dimineața, Hawkins, Indiana!
La Liceul Hawkins, lucrurile sunt simple.
- Avem fete. Bună, doamnelor! - Du-te naibii, Henderson!
- Avem ratați. - Da!
Și avem idioți.
Când erai mică și apăreau păianjenii...
Așteaptă! Nu-l da jos! Mă ocup eu! Te rog! Stai!
Unde ești?
Ce vezi?
Bună, Henry! Sunt dr. Brenner.
Vreau să te ajut.
Taie!
Gata! Am parcurs Actul I.
- Suntem gata? - Liniște!
Îmi dau seama...
că o să ne ia vreo două ore să discutăm tot ce e de discutat.
- Serios? - E o ședință de două ore.
Încerc să trec prin cât mai multe.
Sunt chestii importante care, dacă nu funcționează,
avem o problemă narativă.
Putem ieși în public fără toate detaliile și brizbrizurile,
dar nu cu o poveste care nu merge.
Vidul negru nu e gata pentru public.
Păianjenii nu sunt gata pentru public.
Patty cea înfricoșătoare nu e gata.
Trebuie să ne ocupăm de Actul II. Avem deja opt ședințe pentru Actul I.
Trebuie să trecem la Actul II cât mai repede posibil,
fiindcă vom avea probleme mari.
Portalul...
e un coșmar.
Stăpânul minții...
un coșmar.
Cu cât mai puțin reluăm, cu atât mai bine.
Bine. Mai e ceva înainte să plecăm?
Mulțumesc tuturor. Halloween fericit!
Halloween fericit!
Ce se întâmplă, Mary?
Încercăm să ne ocupăm de toate problemele.
Încercăm să nu înnebunim.
Vorbim cu vedetele din piesa Stranger Things.
Săptămâna trecută n-am dormit deloc. „Doamne, curând vom avea spectatori.”
- Cine e? - Virginia.
- Nu pare prea fericită. - Nu e, sinceră să fiu.
O putem deforma?
Ești un personaj nou.
Sunt entuziasmată.
Nu știu cât pot spune. Nu vreau să dezvălui prea multe.
Ce faci? Habar n-aveam că vii aici azi.
- Nu? - Nu.
Toată lumea își ascunde panica?
- Exact! - Nu o ascundem.
- Am înțeles. - Panică totală!
E la vedere, da.
Ești sigur că nu suflă invers? Tot fumul vine spre sală.
Nu funcționează.
Da.
Încercăm așa acum,
dar fă cumva să fie mai bine data viitoare.
5 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ REPETIȚII TEHNICE
Mai avem o săptămână până la prima avanpremieră.
Separ lucrurile care trebuie făcute neapărat
înainte de a juca cu public.
Păianjenii nu sunt gata pentru spectatori.
La păianjenul de pe ecran mai e mult de lucru.
E o prioritate pentru prima avanpremieră.
De ce Louis nu avea sânge?
Nu am văzut să-i curgă sânge din nas.
- Nu e critic pentru prima avanpremieră. - Perfect!
- Așa zic, Stephen. Nu e. - De acord.
Mulți au venit la mine și m-au implorat, mi-au cerut,
să anulez prima avanpremieră.
Sunt hotărât să nu o anulez.
Fiindcă imediat ce te arăți spectatorilor, apare alt personaj: răspunsul acestora.
Toată lumea așteaptă să iau decizia corectă.
Chiar nu mai avem timp.
Sper că scena asta mă va ajuta să înțeleg ce se întâmplă.
- Asta o să-ți arăt. - Da.
Când nu mai avem timp și ne străduim să spunem povestea,
anxietatea devine extremă.
Stresul devine extrem.
Arată-mi proiecția și dă-mi un interval de timp.
Bine.
Asta e. Uitați-vă cu toții.
Asta dispare, apoi se aprinde lumina, iar tu rămâi aici.
Trish, te auzi? Cânți prea jos.
Opriți-vă!
Acum trei săptămâni, era altă piesă. Mai înainte, era alta.
Peste trei săptămâni, va fi o piesă complet nouă.
A fost foarte dificil. A fost o provocare și a fost stresant.
Încă o dată!
Suntem foarte obosiți, dar trebuie să recunosc,
în ultimele zile, am depășit un hop mare.
Încă o dată. Asta e.
Și... stop!
Am avut o seară reușită ieri, după schimbările structurale.
Acum știm cum stăm.
Când funcționează, e magic.
Ai creat un moment.
Știm că povestea e specială și știm că personajele sunt speciale.
Știm că oamenii așteaptă de mult acest spectacol.
O să fie înnebuniți.
- Bravo! - Mersi!
4 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ AVANPREMIERE
SPECTACOLUL DE AZI ÎNCEPE LA 19:30
Am ajuns la prima avanpremieră.
Mă tund, mă pregătesc pentru spectacol.
De o săptămână vrem să-l tundem, dar programul a fost încărcat.
Testez fumul Stăpânului minții.
Vom vedea dacă le suntem pe plac celor care riscă să ne vadă acum.
Sunt entuziasmată și îmi vine să vomit.
Gata. Acum, cel mai important e un pui de somn.
E ziua primei avanpremiere.
E intimidant. Vrei să placă.
Tuturor le plac vechile versiuni ale personajelor cărora le dăm viață.
Lumea te întreabă: „E un spectacol bun?”
Sincer vorbind, nu știi până nu joci cu spectatori.
Înainte de prima reprezentație a unui spectacol,
ating fiecare scaun din sală, ca să știu unde va sta fiecare spectator,
ca să știu cum e teatrul și unde sunt eu în el.
Trebuie să-mi tot amintesc că e doar o avanpremieră
și că mai avem o lună de muncă până la premieră.
Va fi o primă avanpremieră dificilă.
N-ai vrea să stau lângă tine în seara asta,
fiindcă la fiecare chestie care merge prost
voi emite energie negativă.
La avanpremiere apar probleme.
Trebuie să fim curajoși în seara asta. Să sperăm că nu vor apărea.
Da. Așa. Beznă completă.
- Dispărem în beznă. - Da.
Uite afișul. Arată...
Așa e.
Arată foarte bine.
- Ce mai faci? - Bună!
- Cum vă simțiți? - Bine.
În regulă.
Și eu am emoții. Nu știu de ce.
Fiindcă e spectacolul vostru.
Nu de-asta. Mă simt ciudat fiindcă totul se întâmplă pe scenă.
Așa e.
- Încă repetăm. Și acum. - Chiar acum?
- Ce mai faceți? - Bine.
Îi măsor pulsul să văd cât de agitată e.
- E ridicat. - E mare?
- Ai 108 bătăi pe minut. - Cât ar trebui să fie?
Nu e chiar de sunat la Urgențe, dar nu e nici grozav.
În primul stal.
Pe scări și la dreapta. Distracție plăcută!
- De unde veniți? Pentru spectacol? - Din Franța, da.
Abia aștept!
- E ziua lui. - Și a lui.
Suntem gemeni!
Sper să aflu ceva despre Sezonul 5.
Suntem încântate!
Eram obsedate când eram la școală.
Nu știu la ce să mă aștept. Sper că ne așteaptă un spectacol bun.
Sunt entuziasmat. Sunt pregătit. Abia aștept.
Mie-mi spui?
- Cu Brenner, în Actul II... - Exact!
Următorul dosar e secret.
Am terminat cu avanpremiera.
A fost o trezire la realitate.
Am stat ca pe ace. Mi-am ros unghiile de tot.
Am învățat foarte multe.
De ce s-au temut spectatorii, ce i-a încântat,
ce ar fi vrut să vadă mai mult și ce, mai puțin.
- Trebuie să tăiem mult. - Da.
Și să restructurăm piesa, și...
Da.
Trebuie să tai 20 de minute. Nu e puțin.
Așa...
Ce zic frații Duffer despre procesul în desfășurare?
Finalul Actului I e destul de dramatic fără scena cu Brenner?
Mi s-a părut...
Știu ce zici. Mă lupt să nu se întâmple.
„Vreau să cred că există...”
- Cum spui? - „Vreau să cred că există cineva...”
- „Pentru fiecare”, nu? - Da.
În scenariu, cred că e „în lume pentru fiecare”.
Chiar dacă suntem extenuați, nu ne oprim.
Toată lumea dă tot ce poate.
Ești un miracol, Henry.
AVANPREMIERA 02
Duceți-vă pe stradă!
Taci, Don! Lasă-i pe îndrăgostiți să se iubească! Doamne!
Sper că te simți bine!
A vrut s-o omoare!
- Merge? - Da.
Așteptăm?
Nu avem opt spectacole săptămânal.
Lunea și marțea nu avem, dar repetăm toată ziua.
Am vești foarte interesante pentru voi.
Intră.
Toți sunt speciali.
Actul II e lung, și se simte. E cam plictisitor.
Urăsc plictiseala în teatru.
O piesă bună poate fi cel mai palpitant lucru.
Când piesa nu e bună, e absolut înfiorător.
Vreau să văd cât durează.
Ești tatăl acestei familii...
- Nu face asta. - Bine.
- E în familie. - Și noaptea aceea?
Ți-am zis că suntem o familie.
- Eu? - Continuă.
- Ți-am zis că suntem o familie! - Chem poliția.
- O clipă! - Fă-o! Zi-i tatei că se bate ca o fată.
- E ciudat! - Ai dreptate. Nu e corect față de fete.
Trecem în revistă Actul I.
Schimbăm ordinea replicilor, contopim două scene.
Cum ai zis?
Le contopim, din două facem una.
TEATRUL PHOENIX INTRAREA ACTORILOR
E avanpremiera a patra? A cincea?
Sau a șasea?
E a cincea sau a șasea.
- Numără! - Bine.
Număr! Sergent, începem!
AVANPREMIERA 07
Nu există durere mai mare decât să-ți vezi copilul suferind.
Se vede clar când îi pierzi pe spectatori.
Eu le zic „momentele de tuse”.
E atunci când se aude din toate părțile...
Ei o fac inconștient, dar atunci știi că i-ai pierdut.
Când auzi corul de tuse.
Eu sunt întotdeauna...
- Aștepți reverența. - Da, reverența.
- Cât e ceasul? - Aproape 23:00.
2 SĂPTĂMÂNI PÂNĂ LA PREMIERĂ AVANPREMIERĂ
Nu-ți face griji.
Tu zici: „Mi-e frică.” Iar tu: „Nu-ți face griji.”
Care era semnalul? „Cine”. Ce e înainte de asta?
Replica anterioară e: „Unul dintre voi vine după mine.”
Scuze, G. Asta, nu.
Stai puțin! Pauză! Suntem spionați.
E ziua cea mai grea de când sunt aici.
- Te cred. - De la început, aș zice.
- Atmosfera e ciudată. - Așa e.
N-am fost aici luni și marți. Acum, toți sunt...
- Se simte o neliniște generală. - Da, o neliniște.
Oriunde îndreptam camera, simțeam că n-ar trebui.
- Toți par să zică: „Te rog, dispari!” - Da, s-au făcut multe schimbări.
Toți se gândesc: „Oare o să-mi amintesc asta?”
S-au modificat intrări, momente de schimbare a hainelor,
momente de schimbare a scenelor, replici.
Au dispărut decoruri întregi. În două zile s-au construit altele.
Modificările de ieri, chiar de ieri-seară, sunt încorporate azi.
Pentru Ella s-au scris întregi scene noi.
I s-au dat niște concepte noi.
A avut foarte puțin timp să le învețe.
Nu! Te pot ajuta să lupți în bătălia care are loc!
AVANPREMIERA 12
Totul se schimbă întruna.
E mult de asimilat uneori, și resimt tot acest stres.
Nu sunt slab!
Liniște, vă rog! Urmează o secvență pe scenă.
„Îmi place rujul tău.”
Dintre toate prostiile pe care le puteai spune, Henry!
Ce s-a întâmplat?
Renunțăm la asta?
O să renunțăm la scenă.
- Nu avem timp. - Nu o facem.
- Scuze că nu mi-a ieșit. - N-ai de ce să-ți ceri scuze.
Nu ți-am dat destul timp.
Am simțit un imbold: „Fă-o chiar acum!”
E multă lume aici, am nevoie de timp.
- „Hai, maimuțoiule, treci pe scenă!” - Da. Nu-mi place ce am făcut.
Am nevoie de timp cu Trish. Vreau să iasă bine.
Bine! În regulă.
Da, așa facem.
7 ZILE
AVANPREMIERA 14
Ce faci?
Nu puteai nici să țipi...
N-am văzut niciun păianjen.
- Din spate? - Da. N-am văzut niciunul.
Vreau mai mulți păianjeni! Nu fiți subtili.
N-am primit multe reacții cu privire la ce se așteaptă.
Nu mai avem timp, nu?
AVANPREMIERA 15
Pot să mă plâng?
Tornadele, sau cum le spunem, de la începutul Actului II nu sunt bune.
Renunțăm la ele.
AVANPREMIERA 16
Ce se taie?
Ceva de la spital.
Chestii de la începutul piesei din piesă.
AVANPREMIERA 17
Te-am pierdut!
Câmpul de luptă a fost complet schimbat.
Scena e mai lungă. Și se va schimba din nou.
Stephen și Justin vor vedea piesa direct în fața unei săli pline cu critici.
- Da. Așa se pare. - Sună absolut înfiorător.
De ce nu e nimeni preocupat de păianjenii ăștia?
Jimmy, păianjenii nu sunt ce trebuie.
- Da, știu. Sunt... - Cine se ocupă de ei?
Verific!
- Nu vreau să filmezi acum. - Bine.
- Decidem mai târziu. - Dar rămân?
Poate că renunțăm la păianjeni, mai puțin...
- La toți? Serios? - E posibil.
În noul scenariu e doar un păianjen, acela.
Deocamdată.
Asta fiindcă ea spune că nu vede cei doi păianjeni care urcă.
Nu mai crede că o să iasă.
Nu are legătură cu voi doi. A rescris scena fără păianjeni.
Nu e bine, dar îi înțeleg frustrarea.
Da, e în regulă.
- Vom vedea. - Bine.
Uneori, efectele nu funcționează.
Din diverse motive,
sunt multe momente pe toată durata spectacolului
de la care ne-am luat rămas-bun.
În unele cazuri, e foarte greu, fiindcă am muncit mult la ele.
Trebuie să fii nemilos
pentru a spune povestea în cel mai bun mod posibil.
2 ZILE PÂNĂ LA PREMIERĂ
Spectacolul e bătut în cuie. Nu se mai pot face modificări.
De obicei, se întâmplă mai devreme, ai câteva zile să te liniștești.
Noi am lungit acest proces.
- Am lucrat până în ultima clipă. - Până în ultima clipă.
Gary mi-a amintit că e în teatrul acesta din august.
- De-asta pare atât de fericit. - Mă bucur că am terminat.
Henry, ascultă-mi vocea. Sunt aici.
„Henry, singurul lucru care te reține e chiar aici.”
Noua variantă e un glonț.
Ajungi la Actul II și merge...
Înainte era...
AVANPREMIERA 20
Ne oprim.
- Ne oprim. - Ne oprim.
Scuze!
Cum a fost?
A fost distractiv.
A fost interesant.
Problema principală e manechinul Virginia,
care se rupe prea devreme din motive necunoscute.
Manechinul trebuie să facă ce face Virginia în serial.
Să se ridice și să i se rupă oasele.
Deocamdată, îi place să se rupă stând pe scaun.
Ce facem? Spun și asta. În cazul în care nu găsim...
- Schimbăm bateria și apoi... - Trebuie să continuăm cu ce avem.
Vedem ce se întâmplă.
- Nu putem anula spectacolul. - Nu.
- Dar mă întreb dacă... - Vă aducem pe scenă și ne cerem scuze.
Mergem la spectatori. Scaun cu scaun.
- Tu. - Nu e de râs!
Avem o premieră grandioasă. Vine toată America.
Ce facem?
10 ORE
- 'Neața, amice! - 'Neața!
- Nu e liniștea dinaintea furtunii, nu? - Se poate spune și așa.
- Sunt aici. - Chiar e liniștea dinaintea furtunii.
Ce naiba?
Tocmai când începusem să mă schimb.
Sunt multe flori aici, nu?
Da. Foarte multe flori.
Unele fără numele destinatarului. De mare ajutor.
Am venit cu două ore mai devreme.
Chris.
Bună!
- Bună! - Bună!
Te urmez o vreme, dacă ești de acord.
Bine. Am multe bagaje.
Doamne!
Asta e bucuria teatrului.
Suntem foarte obosiți.
Ieri, dormeam la balcon, între rândurile de scaune.
Unul dintre băieții care făceau curat a venit și m-a trezit.
A zis: „Ești bine?” „Da. Lucrez aici.”
Iar el: „Da, dar ești bine?”
I-am zis: „Nu răspund.
Aspiră pe lângă mine.”
6 ORE
5 ORE
Bilete!
Sunt atâtea de făcut, G!
Nu știu dacă am timp să termin totul.
Bună, scumpule!
Ce faci?
Suntem pe fugă. Sunt multe de făcut.
- Bună, Louis! - Salut!
- Bună! - Bună!
Știi cine va fi în sală diseară?
Am încercat să mă țin departe de asta. Am auzit zvonuri.
Din serial, Matthew Modine și David Harbour sunt aici.
Încerc să tratez publicul la fel, oricine ar fi.
Nu mă gândesc la cine e în sală, fiindcă mă stresează.
Cine-i tipul ăsta?
E un costum frumos, Gary.
Termină, G!
3 ORE
2 ORE
Aseară s-a legat totul.
Cred că ați simțit.
Faceți la fel în seara asta și peste weekend.
Nu uitați că mâine vor veni și mai mulți jurnaliști.
Și poimâine.
Fiți atenți și alerți!
E seara noastră.
Unii dintre noi sunt aici de câteva luni sau de câțiva ani.
Toată munca, toate modificările au meritat.
E o piesă extraordinară. Sunt foarte mândră.
Dacă aveți emoții, nu vă faceți griji. Mie mi-e pur și simplu rău.
Preiau eu toate emoțiile voastre. Voi petreceți o seară fantastică.
Oricum se va zice că Steve și Justin au regizat dezastruos,
dar nu vă dați în stambă.
O ORĂ
Nu știu cum te-ai simțit
M-am simțit cu susu-n jos
Nu știu cum te-ai simțit
M-am simțit cu susu-n jos
În Lumea Răsturnată
Suntem foarte nerăbdători.
Am văzut o avanpremieră acum o lună.
De atunci, s-a mai lucrat o lună. Abia așteptăm să vedem cum arată acum.
Uită-te aici! Nimic! Ca un chirurg.
E seara cea mare. Suntem entuziasmați!
NU MAI SUNT BILETE
Se ridică o nouă generație de critici.
Trebuie să atragi atenția.
Ori iubesc, ori detestă piesa. O stea sau cinci stele.
Nu există cale de mijloc.
Dacă nu primim recenzii bune, ce se întâmplă?
Înainte de ridicarea cortinei, e cel mai intens moment din viața ta.
E atât de efemer,
atât de periculos!
E absolut terifiant.
- Baftă, păpușă! - Să fie!
EXPERIMENTUL PHILADELPHIA
Următorul dosar e secret prin decizia...
E foarte tare!
Ieșim în curând.
Publicul e dezlănțuit!
CAPITOLUL UNU FATA DE NICĂIERI
G, te avertizez, o să fie aglomerație, așa că...
- Scuze! - Nu-i nimic.
Ai închis-o greșit.
Ai închis nasturii greșit.
Sunt foarte prietenoși. Dar sunt critici.
Doamne! Tată! Isuse!
- Ochii lui! - Dumnezeule!
Știe cineva unde e... Nu e aici? Nu?
La naiba! E în cabina mea!
- Nu e aici. - E în cabina mea.
Cum a fost?
Ce ai văzut acolo, Henry? Ce ai simțit?
Asta e! Arată-mi! Nu te opri!
Nu te opri! Ești foarte aproape!
Când sunt o mie de oameni în sală...
și poți să auzi musca...
E cel mai plăcut sunet.
Atunci știi că i-ai prins în mreje.
Ți-am zis! Ți-am zis că nu sunt normal.
Atunci, ce ești?
Măiculiță!
Dumnezeule!
E aici, nu-i așa?
Se întâmplă! Se întâmplă chiar acum.
Un singur lucru îți stă în cale.
Prindeți-o!
Henry! Nu! Nu asculta ce spune!
Nu trebuie să faci ce spune!
Vino aici! Ești un campion!
Ca de obicei.
Ne-am distrat.
M-am simțit bine!
Bravo, frate. Foarte bine!
- E momentul tău. - Am reușit!
Tu ai reușit. Haide!
Bravo, Isaac!
Bravo tuturor!
Bravo...
Da.
- Trefry! - Ce? Bună!
Mai jos.
O să te plictisești.
Da.
Uimitor! Incredibil!
- Nu mă pot opri din plâns! - Plânge!
Doamne, ne-am îndrăgostit de Henry!
Producția, imaginile, efectele speciale, totul e absolut fenomenal.
N-am mai văzut așa ceva. Au dus totul la următorul nivel.
Simt că am ieșit dintr-o lume complet diferită
într-un roller-coaster.
Încă trepidăm. A fost... Scuze.
- Încă trepidăm. Ce nebunie! A fost... - Electrizant.
Virginia Creel nu se rupea când trebuia, iar acum funcționat perfect.
- Iar reacția publicului... - A fost aplaudată.
Atunci am fost cel mai fericit.
Când i-am văzut brațele rupându-se perfect.
- Mie și lui Ross ne plac membrele rupte. - Ce pot să spun?
Cum a fost la reverență?
Frate! Publicul a explodat.
A explodat! A fost bine.
Da. Sunt în locul potrivit. Acolo unde trebuie să fiu.
Sunt norocos.
Cel mai frumos buchet de flori.
Citește biletul.
Dumnezeule!
Doamne!
Dumnezeule!
E de la Winona Ryder!
Ce frumos din partea ei!
Doamne! Ce tare să te întâlnesc!
Ești o vedetă. Ești o mare vedetă.
- Sunt flatat. - Ești uimitor!
Salut! Mă bucur să te cunosc.
- Ți-am adus ceva. - Da?
Felicitări!
- E pălăria originală din serial. - Pe bune?
Din primul sezon. E singura.
Extraordinar! Mulțumesc foarte mult!
- Ai o perucă! - Da.
- Așa e. - Felicitări!
Mulțumesc mult. Mă bucur să te cunosc.
Facem un selfie?
- Felicitări! - Mulțumim!
E foarte logic.
A ieșit foarte bine. N-am putea cere un răspuns mai bun de la public.
E multă energie în aer acum și a fost și pe scenă.
Totul pare ireal.
Nu cred că trebuie să mai stăm. Să mergem.
Hai să mergem jos.
Au apărut primele recenzii.
Cinci stele în Telegraph! „Evenimentul anului în West End.”
Nu poți lua mai mult de cinci, și rareori dau cinci.
Apoi, cinci stele în The Guardian.
„Îți taie respirația.”
Știu că și în Daily Mail va fi o recenzie bună,
ca și în The Independent.
O să fie bine de tot!
- Pe termen lung. - Uimitor! Felicitări!
Da. Sonia e un geniu!
- Premiul Olivier merge la... - Stranger Things!
Mulțumesc comunității teatrale
pentru primirea făcută universului Stranger Things.
TEATRUL MARQUIS NEW YORK
Le mulțumesc fraților Duffer că au riscat cu o ciudată ca mine.
Le mulțumesc fanilor că sunt ciudați și că rezonează cu noi.
Le mulțumesc soțului meu, soacrei mele și părinților mei.
Mulțumesc mult!
O poveste Stranger Things vine pe Broadway.
Broadway merge în Lumea Răsturnată cu o nouă producție.
Stranger Things: Prima Umbră va ajunge pe Broadway anul viitor.
Sunt entuziasmată. Emoționată și entuziasmată.
O să fie o nebunie.
Subtitrarea: Dan Ilioiu