Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
EN NY BERÄTTELSE LIVE PÅ SCEN
Ikväll är vår kväll.
Idag gick Netflix ut med att det kommer en Stranger Things-pjäs.
Koreograferna jobbar just nu hårt med att lära ut jazzhänder till en demogorgon.
Ni kommer att se vad publiken tycker. Framför allt kommer ni att känna det.
- Vi är från Miami, Florida. - Jag vet inte vad jag ska förvänta mig.
Hur ska de kunna göra det på teatern?
Det kommer recensenter, så håll huvudet kallt.
Mina damer och herrar, inta era platser. Föreställningen börjar om fem minuter.
Nervositeten är värst första kvällen.
Jag vill tro att jag är som en mördare,
att jag inte blir nervös, men det blir jag nog.
Lycka till!
- Kör så det ryker! - Yeah!
Ja, för fan! Så ska det låta!
Folk har försökt tidigare att göra skräck och monster på teatern.
Oftast funkar det inte.
Jag har aldrig varit så här nervös i hela mitt liv.
BAKOM KULISSERNA
SJU MÅNADER TIDIGARE
Hej! Är alla här?
Okej, klockan är sex.
Idag möts vi för första gången...
PRODUCENT
...inför Stranger Things: The First Shadow.
Det är nog den största, mest tekniska,
mest spännande design jag nånsin sett,
och som jag tror att publiken nånsin kommer att uppleva.
Så tack, allihop.
- Jag lämnar över till Stephen. - Tack... Oj!
REGISSÖR
Det här är lite som baslägret.
Vi började klättra från Katmandu för några månader sen,
vi har ett berg kvar att bestiga, men jag är glad över hur långt vi kommit.
Matt och Ross, jag försöker minnas när vi började prata om det
för många år sen.
Inte så långt efter säsong ett sa Netflix
att Stephen Daldry ville skapa en Stranger Things-pjäs.
Vi bara: "Va, vad snackar ni om? Han som gjort Billy Elliot och The Crown?"
Och så har vi Sonia Friedman,
som har vunnit otaliga Tony- och Olivier-statyetter.
Jag vet inte varför, men först tänkte vi: "Det blir en musikal av säsong ett."
Stephen sa: "Nej, era idioter. Det blir en ny berättelse."
Och vi började spåna med Stephen om vad den skulle kunna handla om.
Det var så det gick till när The First Shadow kom till.
Det drog igång på allvar när Kate blev involverad.
Kate är en väldigt viktig del av Stranger Things.
MANUSFÖRFATTARE
Hon är seriens hemliga vapen.
Men precis som vi visste hon inget om teatervärlden och pjäser.
Men en sak jag älskar med Kate är hur orädd hon är.
Jag läste Kates manus och tänkte: "Går det här ens att göra på film?
Hur i hela världen gör man det på en scen?"
Det blir spännande att se!
Jag vill bara återigen tacka er för förtroendet att tolka er berättelse.
Vi ska försöka göra er stolta.
Kate, skulle du, med dina egna ord, kunna berätta om The First Shadow?
Okej.
Det är...
Låt mig fundera lite.
The First Shadow är Stranger Things-pjäsen.
Det är en prequel som utspelar sig 1959.
Den handlar om alla de här karaktärerna från serien.
Vem var Hopper innan han blev ett as? Vem var Joyce innan hon blev neurotisk?
- Mamma. - Vad är det?
Vem var Bob innan han dog?
Det är bakgrunden. En del av historiens början.
Vi får se Henrys bakgrund,
även känd som nummer ett, även känd som Vecna.
Han träffar Patty, som är syster till Bob Newby.
Det är både en kärlekshistoria och, såklart, det är ju Stranger Things,
en övernaturlig berättelse.
Precis som i serien är det flera berättelser som vävs ihop,
och allt leder förhoppningsvis fram till en överraskande, rörande upplösning.
Och det finns också några inte så subtila ledtrådar
om vad som komma skall i säsong fem och senare.
Välkomna till det här sanslösa rummet.
Det här är en workshopprocess där pjäsen utvecklas med skådespelarna.
Det är ungefär som förrepetitioner.
Vi samlas, ett gäng skådespelare,
inte nödvändigtvis samma som kommer att spela i pjäsen,
och läser den högt för första gången, så Kate slipper spela alla karaktärer,
som hon säkert gjorde innan.
Jag heter Justin. Jag är regissör.
- Stephen, regissör. - Kate, manusförfattare.
Louis. Jag läser för Henry Creel.
Jag heter Amma. Jag vet inte vem jag ska läsa idag.
- Mamman. Pattys mamma. - Pattys mamma.
- Läskiga mamman. - Läskiga mamman.
- Pekar du på mig? - Ja.
Okej, jag är G. Jag filmar det här.
Ska vi ta och läsa lite ur manuset och se vad som händer.
"Jag har spännande nyheter idag:
Vi har äntligen nått ett genombrott med blodet.
En försöksperson överlevde transfusionen."
Jag visste inte vad kollationering var före idag.
Jag var rätt nöjd med manuset.
Jag hade ingen aning om hur mycket arbete jag hade kvar att göra.
"Dags att träffa er bror."
Det som händer nu är att vi bara sitter här och funderar.
Sen säger vi: "Vad fan gör vi nu?"
Till slut lyckas vi få rätsida på det och kan sätta igång.
Men vi måste... ha lite fantasi.
- Hej! - Hej!
Vi flyttar stolarna åt sidan, så ska jag försöka komma på något.
- Okej. - Jag är inte säker på idén, förresten.
Okej.
Börja sjunga, men lågt, så att vi vet att det bara är radion.
- Är det där i rummet eller i mitt öra? - I rummet.
Det han gör är att han hämtar Henry från... nånstans i labbet, va?
Nånstans bakom kulisserna.
När man börjar är allt en enda röra.
Det ser inte klokt ut och det känns som om man har gjort allt fel.
Det låter dumt. Det ser dumt ut.
Det är ingen pjäs. Jag vet inte vad, men jag hatar det.
Och sen kommer Stephen och Justin, de galna vetenskapsmännen, och utför magi.
Har nån sett min hatt?
Ett harmoniserat biläte.
Bina letar efter honung.
De är galna, men på ett underbart sätt.
Vi kan ha flera saker här.
Eller här.
Jag kanske kan göra nåt kul med kofferten i slutet.
- Det här är leken. Redo? - Se upp. Inte röra!
Alla måste jubla.
Lömska häxor i buskarna.
Lömska häxor...
Det är kaotiskt.
Men jag älskar kaos.
Den lilla grejen piper.
- Vad ska jag göra med katten? - Döda den!
Du kommer ner hit och...
Stephen är nästan övermänsklig.
Den centrala repliken är: "Jag ska inte göra dig illa."
Stopp. Du ska gå bakom skåpen och komma in där.
Det är knappt att jag hänger med.
Är det ett lopp?
Ny scen 14.
Det behövs inte mycket, bara lite grann.
Scenen ska ändras lite.
Vem sjunger vad? Jag har glömt...
Jag är för upptagen för att tänka på pressen.
Jag har tunnelseende.
- Hur känns det? - Det är för fan skitbra.
- Jättebra. Jag tycker att vi är klara. - Men det är nåt i slutet.
- Bra jobbat, allihopa! - Ta 25 minuter...
Alla är stressade, för det finns aldrig tid.
Tiden räcker inte till.
Klockan sju på kvällen den 14 december går ridån upp.
PREMIÄR
Just nu är vi i workshopfasen och försöker utforma pjäsens scenspråk.
Och Kate jobbar mycket på manuset. Vi finslipar alltihop.
Det kompliceras av det faktum att vi även ska rollbesätta.
Sen ska vi repetera med den slutliga ensemblen.
Vi har sex veckor på oss att utforska pjäsen.
Därefter flyttar hela kompaniet in på teatern
för det vi kallar tekniska repetitioner.
Det är nu allt börjar falla på plats:
illusionerna, musiken, kostymen, scenografin, automatiseringen, allt.
Det är en väldigt stressig period.
Sen, efter fyra veckors tekniska rep,
bjuder vi in publiken till förhandsvisningar.
Det finns en förståelse för att det är ett pågående arbete
och att saker mycket väl kan ändras eller gå fel.
Efter fyra veckors förhandsvisningar har föreställningen premiär.
Och det börjar komma recensioner.
PREMIÄR
Vi kanske har premiär i London
och avslutar tio dagar senare för att ingen vill komma.
Så kan det bli.
28 VECKOR WORKSHOP
27 VECKOR WORKSHOP
Vi har skitmycket att göra.
Vi ligger efter med allt, både med scenografin på teatern
och med manuset, det är de största problemen.
Får jag fråga om manuset? Kate, skriver du fortfarande om varje dag?
Japp.
Jag måste bara hålla koll, för jag måste skicka det till Netflix,
för de har inte sett nåt utkast på länge.
Tv och teater är helt olika medier.
Det är ett faktum som slår mig som en käftsmäll varje dag.
Vi brukar skämta om
att varje ny scen i Stranger Things börjar med ett "svisch"...
Gud, det var asgrymt!
...eller "vroom".
Som bildäck på vägen.
FRÄS!
Och de slutar med menande blickar. "Nancy och Jonathan utbyter en blick."
Och båda de sakerna är omöjliga på scen.
Det finns inga närbilder, inga montage och inga abrupta scenbyten, någonsin.
Tre, två, ett, kör!
Rätt bra.
Ett komma åtta. Det är 0,2 sekunder snabbare. Rätt bra.
Det är hög press, för förväntningarna är skyhöga.
ILLUSIONSDESIGNER
Det är Stranger Things, så det måste bli makalöst.
Det är vår utmaning.
Vi måste försöka skapa samma storslagenhet som i serien
live på scen åtta gånger i veckan.
Vi jobbar med rekvisitabolag och specialeffektbolag.
Vi har designat vissa saker och anlitat bolag som skapar 3D-effekter
som vi sen kan infoga i vår värld i kombination med ljus och video.
Det ska vara ett öppet sår med några spindelben som sticker ut.
Under arbetet med Harry Potter tänjde vi på gränserna
för vad man kan åstadkomma på en scen.
Vi trodde nog båda två att vi aldrig skulle få en sån chans igen.
Men nu jobbar vi med Stranger Things. Det är jättekul!
Vad är det för illusion ni jobbar på?
Det som händer i berättelsen är att det pågår ett experiment,
Philadelphia-experimentet.
PHILADELPHIA-EXPERIMENTET 28 OKTOBER 1943
Fartyget USS Eldridge försvinner och hoppar till en annan dimension.
BANG! FARTYGET FÖRSVINNER I ETT RÖKMOLN
Det är som en närbild i film.
De är på bryggan, sen försvinner både bryggan och de.
Var beredda, allihop. Nu...
Det är en sak att få nåt att försvinna, men en annan att göra det så här fort.
Okej. Tre, två, ett, kör!
- Var det två sekunder? - Okej.
Det stora avslöjandet därefter är att fartyget dyker upp igen.
I en ny dimension, hoppas vi. Det är nästa fas.
WORKSHOP 22 VECKOR KVAR
WORKSHOP 21 VECKOR KVAR
Vad händer i salongen?
Det är en av de stora frågorna. Vad ska vi göra i salongen?
Stranger Things är den största utmaningen i min karriär hittills.
Den här sortens skräck-, thriller-, sci-fi-genre är oprövad på teatern.
Jag är orolig över
att kritikerna aldrig ska ha hört talas om Stranger Things.
Samtidigt som vi vill leva upp till fansens förväntningar.
De förväntar sig ju en Stranger Things-upplevelse.
Jag tycker att det är en svår nöt att knäcka.
- Har vi... Ni har verkligen... Har ni...? - Vi kanske behöver nya sidor.
Har vi nya sidor?
Ja. Scen 17 är den förra. Ignorera det och gå till scen 18.
Tack!
Jag har skrivit om pjäsen 100 000 gånger.
Från början till slut, säkert 25 eller 35 gånger, jag vet inte.
Det är verkligen som om den har eget liv.
Rör mig inte! Låt mig vara!
Okej, de är ute. Nu måste vi komma på vad vi gör med Henry.
Jag funderade på om han ska säga nåt där,
för att rikta uppmärksamheten på honom igen.
En otrolig utmaning att presentera en pojke, Henry,
som blir seriemördare...
...och få publiken att bry sig om honom.
Du blöder! Henry, jag ska hjälpa dig.
Det är därför vi måste skriva om och skriva om hela tiden.
Den här berättelsen ligger mig varmt om hjärtat.
Jag var ett mörkt moln till tonåring och det kunde ha gått annorlunda för mig.
Jag vill verkligen att det ska bli rätt.
Och det tror jag. Jag tror att vi är på rätt väg.
Jag hade knegat i Hollywood i typ tio år. Jag sålde glass. Det var mitt jobb.
Jag skrev och jag sålde glass till snofsiga barnkalas.
Jag hade typ gett upp
och skulle flytta tillbaka hem till Alaska.
Bröderna Duffer kontaktade mig och rekryterade mig till serien.
Först och främst är de berättelsegenier, narrativa genier.
Jag saknar dem.
Säg inte att jag sa det,
men jag saknar dem och deras otroliga hjärnor.
Just det.
WORKSHOPFASEN ÄR SNART SLUT OCH ROLLERNA MÅSTE SÄTTAS
Vi har rollsatt Patty, en av huvudpersonerna.
Jag är så taggad och glad över att vara här.
Det är min första riktiga roll.
Jag är så glad över att det är Stranger Things.
Jag gick i grundskolan när den kom, så första säsongen skrämde slag på mig.
Mina vänner undrar förstås varför jag har flyttat till London,
men det får jag inte berätta.
Lyssna på mig. Hela mitt liv har jag varit flickan från ingenstans,
den som ingen vill ha,
men sen mötte jag dig och, jag svär, för första gången kände jag mig...
- Delaktig. - Precis.
Och idag har vi, förhoppningsvis, satt vår Henry.
Jag spelar in en såpopera i norr.
Jag har varit här på lediga dagar
för de här auditionerna/workshopparna utan att veta vad som pågår.
När din far låste in dig i garderoben och spindlarna kom...
Jag har suttit som på nålar.
För tre dagar sen ringde de och sa: "Grattis! Bra jobbat! Du fick rollen."
Det är mitt första scenframträdande.
Jag är inte rädd för dig!
Det känns surrealistiskt, som Stranger Things.
Som om jag förflyttats till andra sidan. Det känns inte verkligt.
Rädslan hade redan slagit rot.
Den har gnagt i dig i åratal och nu är ditt sinne så svagt,
så skört, så vekt.
Var är din lille pojke nu?
Det är nåt förvridet djupt inom Henry Creel
och förhoppningsvis kan jag knyta an till det.
Patty, vi måste sluta. Gå härifrån!
Louis utstrålar fara och en svår uppväxt, vilket är perfekt för Henry.
Och Ella har en solighet.
Vi har två utmärkta huvudrollsinnehavare. Det är spännande.
Vi har grundbultarna i föreställningen. Nu får vi se hur allt faller på plats.
WORKSHOPS 18 VECKOR KVAR
WORKSHOPS 17 VECKOR KVAR
Vi är på Sadler's Wells-teatern och har audition för många,
faktiskt 23, roller idag.
Det är rätt spänt, för det är näst sista auditiondagen
och vi har ännu... hur många kvar?
- Tjugotre. - Tjugotre roller att sätta.
Bara tjugotre.
- Enkelt. - Jag är inte orolig.
Jag är inte alls orolig.
Om Kate inte är orolig...
Ska det bli kul att få ihop allt?
Börja inte ens.
- Okej, då sätter vi igång. - Ja.
- Jag flyttar bara på stolen. - Gör vad du vill.
Jag kanske börjar sittande. Är det okej om jag reser mig om jag vill?
Självklart.
- Du är bossig, neurotisk, skrikig... - Skrikig?
Skrikig.
- Skrikig? - Skrikig?
- Du är en maktlysten... - ...egocentrisk pappskalle.
Du får tjejer att inse sanningen: Alla män är bara rädda små pojkar.
Det var det dummaste jag har hört. Okej.
Det var det dummaste jag har hört.
Handlar det om pjäsen eller om killen?
Joyce, jag måste säga en sak, nu genast, innan jag tappar modet.
Ni har sett så många och sagt nej till alla,
så vi vet inte riktigt vad det är ni söker.
Vi vill ha... Daniel Day Lewis.
- Häromdagen tjatade han om demoner. - Oj.
Oj!
Oj.
Det är mycket att ta in.
Han borde vara med i Walking Dead och fly från zombier.
Det lär du alltid tycka.
Jag hörde att du hånglat med din kusin.
Det är en jävla lögn, Patty.
- Kanske demogorgonen. - Han har rätt längd.
Lägg av! Det är inte rätt tillfälle.
Jag är kär, okej?
Jag är kär. Okej?
Tack!
Vi hör av oss.
Hej, gänget. De har just tillkännagett att vi har fått roller i...
Stranger Things: The First Shadow.
Ingen chock alls. Ingen fara.
Tack. Vi håller oss där vi ska vara. Stäng dörren.
Okej, tack! Då så.
Nu kör vi. Rulla bandet.
Jag heter Oscar Lloyd.
Jag spelar Jim Hopper jr i Stranger Things: The First Shadow.
Jag heter Isabella Pappas och spelar Joyce Maldonado.
Jag heter Christopher Buckley och spelar Bob Newby.
Jag heter Louis McCartney och spelar den unge Henry Creel.
Jag heter Patrick Vail och jag spelar dr Brenner.
Jag heter Ella Karuna Williams och spelar Patty Newby i The First Shadow.
Hur kändes det när de sa att du fått rollen?
Helt galet.
Jag var på ett flyg. Jag fick veta det och sen lyfte planet.
Jag kan fortfarande inte fatta att jag är här nu.
Och jag bara skrek...
Jag skrek inte, men ville det så gärna. Vore jag inte på planet hade jag skrikit.
Jag har ännu inte fått berätta för nån. Jag har faktiskt berättat det för mamma.
Jag vet inte om jag fick det. Men ingen annan vet. Hon säger inget.
Tjena. Jäklar!
- Jäklar! - Vi började skratta!
Kemi! Kolla in dig.
- Är det varmt här inne, eller? - Ja.
15 VECKOR KVAR
REPETITIONER 14 VECKOR KVAR
Hej!
- God morgon! - Hur är läget?
Gud, sluta! Jag skojar.
Vi ska börja repa Stranger Things: The First Shadow.
Det är så spännande!
Det är en kraftfull handhållen radio. De användes för att kommunicera i kriget.
Okej! Så du menar att om nån i Hawkins använde en...
Vi har just börjat repetera, så, ja,
pressen blir... alltmer påtaglig.
Men alla roller är satta nu.
Det är en lättnad
att de som spelar rollerna nu är de som faktiskt ska göra det.
Och bara för att man gör det med en kille måste man inte gifta sig med honom.
Usch, Karen, vad äckligt.
Nåt som jag var lite orolig över
var att de skulle försöka imitera karaktärerna i serien...
Indianas nördskyddsstipendium...
...men alla har skapat helt nya, mer råa versioner
av karaktärerna vi känner och älskar.
Det här är inte bara en pjäs!
- Det är en revolution! - Ja.
Är ni bara här för att hångla i en skolmusikal...
Ja!
...kan ni gå nu!
Jag slogs just av insikten att jag spelar den här rollen.
Jag spelar en ung Winona Ryder. Det är ju otroligt!
Hon är en enorm inspiration för mig. Jag har alltid sett upp till henne.
Kan nån ge mig en jävla tändare?
Jag tror att jag skriker på nån i alla mina scener.
Det är underbart. Väldigt renande.
Varför håller jag en yxa? Håll reda på er rekvisita!
För helvete!
Junior! Sluta meka med den där jävla skrothögen!
- Du missar bussen. - Kalla mig inte det.
Hopper är 18 år i pjäsen.
Han har ännu inte förlorat sin dotter, så vi ser en helt annan sida av honom.
Kalla mig inte Junior.
David Harbours arbete är otroligt och unikt.
Jag skulle aldrig kunna imitera det.
Okej.
Tusentals olika skådespelare har spelat Hamlet eller Romeo.
Det här är min Hopper, snarare än en David Harbour-imitation.
Senaste nytt!
En ny avhandling innehåller belägg för utomjordiskt liv i vårt universum.
Galet? Kanske.
Det är helt sjukt att ikläda sig Sean Astins skor,
för han har varit min idol sen jag var liten.
Så en del av mitt arbete inför rollen som Bob
var att titta på säsong två, se vad Sean gör, men inte försöka imitera.
Se vilken sorts person som skulle kunna börja på ett annat sätt
och bli som Sean i serien.
14 VECKOR KVAR
REPETITIONER 13 VECKOR KVAR
Kate har jobbat mycket med manuset,
och i morse gav hon oss ett helt nytt manus.
Henrys resa är mycket tydligare.
HENRY CREEL GÅR LÅNGSAMT IN
DET ÄR INTE VERKLIGT. JAG ÄR NORMAL.
HENRY ANDAS DJUPT... ...HJÄRNRUSKAREN
Det är en riktigt sorglig historia, att se den här lilla pojken brytas ner
och göras till ett monster.
Jamie Campbell Bower gör ett makalöst jobb av att skildra
den där psykotiska ondskan djupt inombords, men det är i tv-serien.
Det vi försöker utforska här är en medkännande Henry Creel
som har känslor, vilket är rätt överraskande.
Den unge pojken som kämpar med ett monster,
om han ska omfamna eller förkasta monstret...
Det är nog en karaktär som unga kan känna igen sig i.
Henry! Jag vet att du finns där inne. Kom tillbaka!
Även vi vuxna kan känna igen oss i de strider vi gick igenom
och som vi ibland ännu får ta konsekvenserna av.
- Varför ser vi en demogorgon nu? - Får jag avbryta dig där?
- Ja. - Jag pratade just med killarna...
(BRÖDERNA DUFFER)
- Allt har ändrats? - Nej. Det blir bara...
Tänk dig så som vi vill ha det, det blir typ 80 % mindre.
Vi kommer att kunna göra 80 % mindre.
Vi kommer att kunna ha med väldigt lite av berättelsen om...
Vi kommer att kunna säga att nåt hände, men vi kan inte säga så mycket.
För att...?
För att de vill spara avslöjandet till säsong fem...
Avslöjandet om...
Ja.
Jag är väldigt medveten om klockan, men vi måste få till det.
Jag har inget emot att domdera.
En sak som är intressant
är att han lär sig att han kan förverkliga fantasier.
Jag tror... Jag förstår vad du menar,
men jag tror att du är ute på hal is, mytologiskt sett.
Jag kan alla regler. Jag kan dem som om de vore medfödda.
Så, ja, ibland måste vi sätta oss ner och ha lite skola.
Stranger Things-skola.
Det här är sci-fi, hörni. Science fiction, inte fantasy.
10 VECKOR KVAR
REPETITIONER 9 VECKOR KVAR
Det är sista repveckan,
så det har varit många körningar för att få allt på plats.
Nästa vecka är vi äntligen på Phoenix Theatre.
Tjena.
Imorgon ska vi göra ett helt genomdrag, och det gör vi inför bröderna Duffer.
Galet, va? Jag kan inte fatta att bröderna Duffer ska hit imorgon.
Det är helt sjukt!
Vi har jobbat så hårt för att hålla oss till tidsplanen.
Det har krävt mycket arbete, beslutsamhet och självbehärskning.
Bröderna Duffer har inget pokeransikte... i plural, inga pokeransikten.
Det är lätt att se vad de tycker, vilket är både jättebra och otäckt.
Saker som inte funkar, som jag vet inte funkar,
syns klart och tydligt där.
Och de är två. Så det är två stycken precis där.
En för varje öga, som man bara vill sticka ut.
- Hej! - Men gud, vilket sammanträffande!
Kommer ni hit ofta? Jag bor här!
Är du nervös?
Det är så mycket som ska ändras.
Kom ihåg att det är typ ett utkast. Det är bara ett utkast.
Det vet ni ju redan, men vi gör ändringar hela tiden.
Vissa av ändringarna gjorde vi först i morse.
Så det ni ser är det vi har just nu.
De är inte där. Det är bara kulisserna. Och vi har inga mickar åt skådespelarna.
Och inga illusioner.
Vi har inga illusioner, så vissa saker blir otydliga. Tydligt nog?
Redo?
God morgon, Hawkins, Indiana!
En ny avhandling innehåller belägg för utomjordiskt liv i vårt universum.
Galet? Kanske. Men med tanke på...
Det blir svart.
Och det är slutet.
- ...omstruktureras. - Omstruktureras, ja.
Ja, den är för långsam.
För långsam.
Jag tror att du... Va?
Ja, jag vet. Jag tänkte på exakt samma sak.
Jag tänkte: "Bara gör det, snabbt."
- Nej, jag måste se att nåt händer. - Så att det eskalerar?
- Ja, precis. - Jag förstår.
De goda nyheterna är att vi har en föreställning.
Det enda jag inte gillar är att ni liksom tog Kate ifrån oss.
Vi jobbade fortfarande på säsong fem. Det är det enda.
Lägg av, jag har fan levererat för säsong fem. Absolut.
- Det är sant. - Tack!
Tack!
- Tack för allt! - Det var ett nöje att jobba med er.
Sweet dreams are made of this Who am I to disagree
I travel the world and the seven seas Everybody is looking for something
Hej då!
- Hej då! - Vi ses på teatern!
Upp och ner, va?
- Hej! - Hej!
Efter sex veckors rep i den svarta lådan får vi vår belöning.
Ja! Åh nej, det är han igen!
TEKNISKA REPETITIONER 9 VECKOR KVAR
TEKNISKA REPETITIONER 8 VECKOR KVAR
- Är vi först? - Ja.
- Kul! - Kom in. Sprid ut er.
- Spännande, va? - God morgon!
Väldigt coolt, eller hur?
- Åh, vad tjusigt! - Ja, det är fint.
Phoenix Theater är gammal och mörk och har nästan som en mystisk energi.
Den har mycket gemensamt med Stranger Things.
Jag såg pjäsen framför mig när jag kom in och tänkte: "Det här är perfekt."
Var ska ni gömma er?
Okej. Hej, allihop!
Det här är Phoenix Theatre.
Den öppnades av Noël Coward, vars pjäs Privatliv hade premiär här.
Den öppnade 1930. Mästaren beträdde just denna tilja.
Det fina med teatern är att man inte tittar uppåt.
Det är väldigt intimt. Det är en underbar teater för oss.
Går man in i en teatersalong under en teknisk repetition
ser det ut som ett enormt kontrollrum.
Vi är i båsen.
Här kommer vi att sitta i fyra veckor för de tekniska repen.
Här är Elliot, vår ljustekniker, vid ljusbordet.
Vi har ljud där uppe.
Vi har vår videoavdelning här.
HENRY 7 ÅR
Här ska Stephen och Justin sitta i fyra veckor
och jobba med ensemblen, nära scenen så att de kan ta sig upp snabbt.
... Stranger Things-truppen, det är mindre än 15 minuter kvar.
Vi gör tekniken. Det är typ början av pjäsen.
Det är en scen före, men det är här många av huvudpersonerna presenteras.
Nu går vi upp på scenen, så vi måste vara tysta.
Det här är kulisserna. Väldigt litet och trångt.
Er musikaliske maestro, en virtuos i etern. Se upp!
Är det en fågel? Är det ett flygplan? Nej, det är Bob "Snillet" Newby!
Vänta, tack. Vi ska bara fixa vridscenen och ljuset.
Det är en märklig blandning av sprudlande upprymdhet
och plågsam, frustrerande tristess.
Vi borde göra om det om vi hinner.
BANG! ETT METALLISKT SKRI OCH FARTYGET FÖRSVINNER I ETT RÖKMOLN
...DEN EXPLODERAR - BANG!
Jäklar!
Det ska vara en smällare, men...
HAN TITTAR I SPEGELN
Vi är på dag tre av teknikrepen.
Det finns en känsla av manisk energi och stress i byggnaden, eller hur?
Manisk energi, och vi ska hålla på i en månad till.
SPINDELBEN VÄXER UT UR HANS RYGG
Titta på mig!
- Louis. - Ja?
- Vilken scen är det nu? - Det är spindlarna.
Vad händer i spindelscenen?
- Det kan vi inte säga. - Jo.
ILLUSIONSDESIGNER
- Det kan ni visst. - Det är en illusionsöverraskning.
Ni ringer inte polisen...
Hur gör man spindlar?
Det finns många olika sätt att göra det på.
Du var för rädd! Rädslan hade redan slagit rot.
Den har gnagt i dig i åratal!
Vi kan ha en massa spindlar. Över hela henne. Ingen skulle fatta hur.
Hur skapar vi det, på ett konsekvent sätt, åtta gånger i veckan, på scen?
Och vi jobbar fortfarande på det.
Spindlarna kommer att bli min död.
Det här är mitt liv. Spindlar och blod.
Spindlarna försvinner hela tiden.
Nån här måste gilla spindlar, för alla mina spindlar försvinner.
REKVISITÖR
8 VECKOR KVAR
TEKNISKA REPETITIONER 7 VECKOR KVAR
Jag vet inte hur du känt dig
Jag har känt mig upp och ner
Vi ska försöka köra första akten för första gången i sin helhet.
INSPICIENT
Vi har kört små avsnitt.
Vi har byggt upp det scen för scen och kört vissa längre avsnitt,
mer komplexa avsnitt, men aldrig kört allt i sin helhet.
I Upp-och-ner
Det blir skakigt. Det är första gången allt sammanfogas.
Och det är faktiskt vissa delar
som vi fortfarande håller på att utveckla och finslipa.
I Upp-och-ner
Cigaretter. Kaffe.
- Vi ska köra första akten, eller hur? - Ska vi?
Härligt. Det ska bli kul att se.
- Vad är det vi ska göra? - Tänk inte ens tanken, din fräcka jävel.
- Okej? - Jag vet inte om den är laddad.
- Lycka till! - Tack!
Lycka till...
God morgon, Hawkins, Indiana!
Hawkins High är en vanlig skola.
- Vi har brudarna. Hej, tjejer! - Dra åt fanders, Henderson.
- Vi har nollorna. - Tjaba!
Och vi har idioterna.
När du var liten och spindlarna dök upp...
Nej, vänta! Stanna! Jag fixar det! Snälla, vänta!
Var är du?
Vad ser du?
Hej, Henry. Jag är dr Brenner.
Jag ska hjälpa dig.
Det var det. Tekniskt genomdrag av akt 1.
- Är allt klart? - Tystnad.
Jag vet att...
...det vi behöver gå igenom tar ungefär två timmar.
Vi har två timmar på oss.
Jag ska försöka hinna med så mycket som möjligt.
Det finns stora saker som, om de inte funkar, ger narrativa problem.
Vi kan ha publik även om vi saknar lite utsmyckning,
men inte om berättelsen inte fungerar.
Det svarta tomrummet är inte redo för publik.
Spindlarna är inte redo för publik.
Läskiga Patty är inte redo för publik.
Vi måste förbereda tekniken för akt 2
och vi ligger redan åtta sessioner efter i akt 1.
Vi måste köra på med akt 2 så fort som möjligt,
för vi kommer att ha stora problem.
Bryggan...
Det blir en jävla mardröm.
Hjärnruskarens entré.
En jävla mardröm. Ju mindre vi lämnar därhän, desto bättre.
Okej. Nåt mer om nåt mer innan vi släpper iväg alla?
Bara... tack, allihop! Glad Halloween!
- Glad Halloween! - Glad Halloween!
Vad händer, Mary?
Vi försöker bli klara med allt som skulle fixas.
Vi försöker att inte tappa förståndet.
Vi välkomnar stjärnorna i Stranger Things-pjäsen.
Förra veckan kunde jag inte sova, för jag insåg: Vi har publik jättesnart!
- Vem är det här? - Det här är Virginia.
- Hon ser inte så glad ut. - Det är hon nog inte, ärligt talat.
Knäck henne.
- Du är en ny karaktär, va? - Ja, det är jättekul.
Men jag vill inte avslöja för mycket om henne.
- Hej! Läget? - Galet.
- Är du här idag? - Visste du inte det?
Springer alla runt hela dagarna...
PRODUKTIONSLEDARE, TV-SERIEN
...med undertryckt panik nu?
Inte så undertryckt.
- Okej. Öppen panik. - Den är rätt uppenbar, ja.
Blåser fläkten baklänges?
- All rök kommer in i salongen. - Ja, den funkar inte.
Okej, vi provar det så länge
och återkommer och förbättrar det en annan dag.
6 VECKOR
5 VECKOR KVAR
Om en vecka har vi vår första förhandsvisning.
Jag skriver upp det som måste göras innan vi spelar för publik.
Okej. Spindlarna är inte redo för publik. Spindeln på lysdioden är för långt borta.
Ska det prioriteras inför förhandsvisningen?
Varför var det inget blod på Louis? Vi såg inte nåt blod på näsan nån gång.
Det är verkligen inget måste på förhandsvisningen.
- Det måste jag säga, Stephen. - Okej, visst.
Det är jättemånga som kommit
och bönat och bett mig om att ställa in förhandsvisningen.
Jag är fast besluten att inte göra det.
För så fort publiken kommer uppstår en ny karaktär:
publikens reaktioner.
Alla räknar med att jag ska fatta rätt beslut.
Vi har bokstavligen slut på tid nu.
Jag hoppas att den här scenen ska hjälpa mig förstå vad som pågår.
- Det är det ska jag visa dig. - Ja.
När tiden inte räcker till och vi kämpar med att berätta historien...
Det är ångestens brännande hetta. Stressens brännande hetta.
Kan du visa mig projektionen och vrida på den?
Okej.
Vi har det här... Titta nu, allihop.
Den där ska dit,
och sen tar ni hit ljuset och stannar här, okej?
Trish, hör du? Du är låg.
Tack.
För tre veckor sen var det en annan pjäs, och en annan än tre veckor tidigare.
Och om tre veckor har vi väl en helt ny jävla pjäs igen.
Det har varit riktigt tufft, riktigt utmanande och rätt så stressigt.
Kan ni göra om det?
Vi är väldigt trötta allihop, men jag måste säga
att de senaste dagarna har det vänt.
Du får bara en sista stor...
Och... stopp!
Igår var en riktigt lyckad kväll med de strukturella ändringarna.
Vi vet vad det är.
När det funkar är det helt magiskt. Man har skapat ett ögonblick.
Vi vet att berättelsen och karaktärerna är speciella.
Vi vet att folk har väntat och väntat på det här.
Folk kommer att bli som tokiga.
- Bra jobbat! - Tack!
5 VECKOR KVAR
FÖRHANDSVISNINGAR 4 VECKOR KVAR
KVÄLLENS FÖRESTÄLLNING BÖRJAR 19:30
Nu är det dags för vår första förhandsvisning.
Jag ska klippa mig. Jag gör mig redo för kvällen.
Vi har försökt klippa det hela veckan, men schemat har varit så tajt.
Testar Hjärnruskar-röken.
Nu får vi se om arbetet håller måttet för tusen pers.
Jag är taggad.
REKVISITÖR
Jag mår lite illa.
Ja. Det viktigaste nu är en tupplur.
Det är första förhandsvisningen.
VETENSKAPSKLUBBEN/NÖRDKLUBBEN
Det är lite skrämmande. Man vill bli omtyckt.
Folk älskar ju de äldre versionerna av karaktärerna vi porträtterar.
Folk frågar alltid om det man jobbar med är bra.
Det vet man ärligt talat inte förrän publiken har sett det.
Före första föreställningen
brukar jag alltid röra vid alla platser i salongen,
för att se var alla i publiken ska sitta.
För att lära känna teatern och veta var jag är.
Jag måste påminna mig själv om att det bara är en förhandsvisning.
Vi har en hel månad till på oss att jobba före den riktiga premiären.
Jag tror att det blir en rätt utmanande första förhandsvisning.
Man vill inte sitta bredvid mig på teatern ikväll,
för när minsta lilla går fel kommer jag att utstråla negativ energi.
Förhandsvisningar brukar vara skakiga,
så vi kanske måste bita ihop, men förhoppningsvis inte.
Ja, nu kör vi. In i mörkret.
- In i mörkret. - Ja.
Affischen. Det ser ut som...
Det ser... väldigt coolt ut.
- Hur är det? - Hej!
- Hur känns det? - Okej.
Okej.
Till och med jag är nervös. Jag vet inte varför.
Det är ju er serie.
Det är liveaspekten som känns skrämmande för mig.
- Ja. - Ja.
- Ja, vi repeterar fortfarande. - Nu?
- Hur är läget? - Bra.
Jag mäter pulsen för att se hur nervös hon är.
- Oj, vad högt. - Är det högt?
- Du har 108 slag per minut. - Vad ska man ha?
Vi behöver inte åka till akuten, men det är inte jättebra.
Den här kön, tack!
Upp för trapporna och till höger. Ha det så trevligt!
- Var kommer ni ifrån? - Frankrike.
- Bara för föreställningen? - Ja.
Supertaggad!
- Han fyller år. - Han med. Vi fyller samma dag.
Jag är så nyfiken på säsong fem.
Vi är så taggade!
- Vi är besatta. - Ja.
Jag vet inte vad vi kan vänta oss. Jag hoppas på en bra föreställning.
Jag är så taggad och redo. Jag kan inte vänta.
- Samma här. - Brenner-scenerna i akt två.
Jag vet!
Följande akt är hemligstämplad.
Då har vi klarat av förhandsvisningen, och det var verkligen...
...en tankeställare.
Det var en nagelbitare. Jag bet bokstavligen sönder mina naglar.
Jag tror att vi fick veta precis allt.
När de blev rädda, när de blev uppspelta,
vad de ville ha mer av, vad de ville ha mindre av.
- Vi måste ta bort en hel del. - Ja.
- Och omstrukturera. Och... - Ja, vi får se över allt, helt klart.
Jag måste förkorta med 20 minuter, vilket inte är en obetydlig mängd.
Okej...
Vad säger bröderna Duffer om den pågående processen?
Är slutet av akt 1 dramatiskt nog,
förlåt, det är min sista fråga, utan Brenner-grejen?
Är det... Det kändes bara lite tråkigt.
Jag vet. Jag har kämpat med det.
"Jag vill tro att det finns nån där..." Sa du...
Jag vill tro att det finns nån...
- För alla, va? - För alla.
- I manuset är det "nån där ute för alla". - "Det finns nån där ute..."
Trots att vi är slutkörda kör vi bara vidare, du vet.
Alla ger fortfarande allt.
ANDRA FÖRHANDSVISNINGEN
Hörni! Inte här inne!
Håll käften, Don! Låt de älskande älska! Herregud.
Hoppas du mår bra!
Försöker du döda henne?
- Allt bra? - Ja.
Vi har inte åtta föreställningar i veckan.
SCENARBETARE
Vi har två dagar utan föreställning. Men vi repar ändå hela dagarna.
Jag har spännande nyheter idag.
Gå fram.
Alla är speciella.
Akt två är lång. Och den känns lång och är rätt tråkig.
Jag hatar att bli uttråkad på teatern.
För bra teater kan vara det mest spännande man sett i hela sitt liv.
Teater som inte är bra är verkligen fruktansvärt.
Jag måste se hur lång tid det tar.
- Du är lika mycket en far... - Nej, så där tycker jag inte du ska göra.
- Bara familjen. - Vet du den kvällen?
Vi är en familj, har jag ju sagt.
- Jag? - Fortsätt. "Vi är en familj..."
Vi är en familj!
- Jag ringer polisen. - Vänta.
Visst, säg till pappa att han slåss som en tjej.
- Hopper. - Förlåt, det var orättvist mot tjejer.
Vi gick igenom en liten del av akt ett
och flyttade runt några repliker så att två scener förfogades till en.
Förfogas, heter det så?
Sammanfogades till en, istället för två olika scener.
SCENINGÅNG
Fjärde förhandsvisningen? Femte?
Sjätte?
Femte eller sjätte.
SJUNDE FÖRHANDSVISNINGEN
Det finns ingen värre smärta än att se sitt barn lida.
Det finns tydliga tecken på när publiken tappat intresset.
Jag kallar dem hostpauserna.
I hela salongen hör man...
Det är inte medvetet, men man vet att de tappat intresset
när man hör ett korus av hostningar.
- Vi väntar på bugningen. - Japp.
Vad är klockan?
Närmare elva, tror vi.
3 VECKOR KVAR
FÖRHANDSVISNINGAR 2 VECKOR KVAR
"Oroa dig inte."
Du säger: "Jag är rädd." Du säger: "Oroa dig inte."
Vad var sticket nu igen? "Vem?" Och precis före det?
Repliken före är: "En av er kommer och hämtar mig. Vem?"
Ledsen, G. Inte nu.
Vänta lite. Paus. Spionkamera.
Det här är min svåraste dag hittills.
- Okej. - Sen dag ett, skulle jag säga.
- Det är jäkligt konstig stämning. - Ja.
Jag var borta måndag och tisdag. Och de som var här bara...
Och nu när du är här igen är det lite nervös stämning.
Lite nervöst. Jag kan inte...
Var jag än går med kameran känns det som om jag gör nåt fel.
Och folk utstrålar väldigt tydligt: "Dra åt helvete."
Ja, mycket har ändrats.
Alla tänker: "Herregud, ska jag komma ihåg det här?"
Entréer har ändrats. Ombytestider har ändrats.
Scenbyten har ändrats. Repliker har ändrats.
Hela scenkoncept har slopats och helt nya har byggts på två dagar.
Ändringar som gjordes igår, sent på kvällen, ska framföras ikväll.
Ella har fått helt nya scener skrivna, helt nya koncept.
Och hon har haft väldigt lite tid för att lära sig dem.
FÖRHANDSVISNING 12
Allt ändras hela tiden. Det är mycket att ta in ibland.
Och pressen är hög.
Jag är inte svag!
Tystnad, tack. Vi kör en sekvens på scenen.
"Jag gillar ditt läppstift."
Av alla konstiga, dumma saker man kan säga, Henry...
Okej, vad hände?
Ska vi slopa det för ikväll?
Vi är rätt nära att slopa det.
- Vi har inte tid. - Vi slopar det.
Jag ber om ursäkt.
Du har inget att be om ursäkt för. Du fick för lite tid. Ingen fara.
Det kändes typ som: "Gör det nu!" Med alla i huset behöver jag bara mer tid.
Kom igen nu, teaterapan. Spela!
Ja. Jag är inte så nöjd med min prestation nyss.
Jag behöver mer tid med Trish. Jag vill göra det bra. Jag ber om ursäkt.
Det är lugnt.
ÅTTA DAGAR
SJU DAGAR
FÖRHANDSVISNING 14
Vad gör du?
Du kunde inte ens skrika...
Jag såg inga spindlar från min plats.
- Längst bak. - Jag såg inga spindlar alls.
Jag vill se fler spindlar! Var inte för subtila.
Vi har inte fått så mycket feedback vad gäller förväntningar.
Det är dags, eller hur?
FÖRHANDSVISNING 15
Får jag föreslå en sak?
Tornadorna, eller vad vi kallar dem, i början av akt två,
funkar verkligen inte.
Vi slopar dem.
FÖRHANDSVISNING 16
Vad ska vi stryka? Lite sjukhusbitar?
Lite öppna hus-bitar?
FÖRHANDSVISNING 17
Jag miste dig!
Stridsscenen är helt annorlunda.
Jag tror den är längre nu. Och den kommer att ändras igen.
Så Stephen och Justin ser det live inför en publik av kritiker.
- Ja. Det låter så. - Det låter fruktansvärt.
Varför har ingen fixat de där jävla spindlarna?
Jimmy, det är oroande att spindlarna inte funkar.
- Jag vet. Jag... - Vems ansvar är det?
Låt mig ta en titt.
- G, jag vill inte att du filmar nu. - Okej.
- Vi måste bestämma det nu. - Men vi kanske har några?
- Vi kanske slopar alla spindlar utom den. - Alla? På allvar?
I Kates nya manus finns inga spindlar utom den.
Just nu. Men det är för att hon säger att hon inte kan se de två spindlarna.
Hon har övergett idén.
Det är inte ert fel, det är bara...
Hon har skrivit om scenen så de inte behövs.
Det är ju inte ert fel, men jag förstår er frustration.
Okej.
- Men vi får se. - Okej.
Alla effekter funkar inte.
Av olika anledningar har många bitar i hela föreställningen behövt slopas.
Ibland är det tufft, för vi har jobbat på dem i flera månader.
Ja, du vet, man måste vara skoningslös...
...för att kunna berätta historien på bästa möjliga sätt.
TVÅ DAGAR KVAR TILL PREMIÄREN
EN DAG KVAR
Idag är föreställningen klappad. Inga fler ändringar kan göras nu.
Vanligtvis stoppar man lite tidigare och får några dagar på sig,
men med tanke på processen har vi kört på ända in i...
- Kaklet. - Ända in i kaklet.
Gary påminde mig just om
att han nu varit på den här teatern sen augusti.
- Det är därför han är så glad. - Jag är glad att vi stoppar nu.
"Henry, lyssna på min röst. Jag är här."
"Henry, det enda som håller dig tillbaka... Hon är här."
Den nya pjäsen är en jävla raket.
Akt två börjar och det bara... Förut var det...
FÖRHANDSVISNING 20
Vi stoppar.
- Vi stoppar. - Vi stoppar.
Ursäkta.
Hur gick det ikväll?
Det gick okej.
REGIASSISTENT
Det var en intressant föreställning.
Det främsta problemet är vår knäckbara Virginia-docka
som gärna knäcks för tidigt av oklara anledningar.
Dockan ska göra det Virginia gör i tv-serien:
flyga upp i luften och få alla ben brutna.
Men just nu gillar hon att bryta benen i sin stol.
Vad ska vi göra om vi inte kan lösa det?
Byta batterier och försöka hålla den laddad.
Vi får köra på med det vi har.
- Vi kan inte ställa in. - Nej. Men vi kanske kunde...
Ni får gå ut och be alla om ursäkt.
Personligen. Stol för stol.
- Ni, ja. - Det är inte roligt.
Vi har en stor premiär, hela USA flyger hit.
Vad ska vi göra?
11 TIMMAR
10 TIMMAR
- God morgon. - God morgon.
Skulle du kalla det här lugnet före stormen?
Det kan man säga.
- Här är jag. - Lugnet före stormen.
Vad i helvete?
Just när jag skulle byta.
- Det är en hel del blommor här, eller hur? - Ja, massor.
SCENINGÅNGSVAKT
Och vissa har inget namn på. Väldigt hjälpsamt.
Det är därför jag är två timmar tidig.
Chris.
- Hej! - Hej!
Jag följer efter dig en stund om det är okej.
Okej. Med alla mina väskor.
Herregud.
Det fina med teater.
Vi är rätt trötta.
Jag sov mellan raderna på balkongen häromdagen,
och en av killarna som dammsuger
kom och petade på mig och väckte mig och sa: "Hur är det?"
"Ingen fara, jag jobbar här." "Ja, men hur mår du?"
Och jag bara: "Pass."
"Bara dammsug runt mig."
6 TIMMAR
5 TIMMAR
Jag måste skaffa biljetter.
Gud, det är så mycket att göra, G.
Jag vet inte ens om jag har tid att hinna med allt.
- Hej, vännen! - Tack så mycket!
- Hej, hjärtat! - Tja!
Jag bara... springer omkring. Det är så mycket att göra.
- Hej, Louis! - Hej, kompis!
- Hej! - Hej!
Vet du nåt om nån som ska komma ikväll?
Jag har försökt att inte tänka på det. Jag har hört lite viskningar.
Matthew Modine och David Harbour från serien är här.
Jag försöker att behandla varje publik likadant
och inte tänka så mycket på vem som är här. Det stressar mig.
Vem är det här?
Vilken stilig kostym, Gary.
3 TIMMAR
2 TIMMAR
Gårdagens föreställning var jävligt bra.
Ni kände väl hur bra det var? Håll den nivån ikväll och hela helgen.
Glöm inte att det kommer mer press, tyvärr, imorgon.
Och i övermorgon, faktiskt.
Så håll huvudet kallt.
Ikväll är vår kväll.
Vissa av oss har kämpat för det här i månader eller år.
Allt vårt hårda arbete. Alla ändringar. Det var värt det.
Det är en extraordinär föreställning. Jag är oerhört stolt.
Och om nån är nervös, tänk inte på det, för jag mår illa.
Så jag tar på mig allt det åt er. Ni ska bara ha en fantastisk kväll.
Om recensenterna nämner Stephens och Justins katastrofala regi
måste ni ändå lyssna på oss.
1 TIMME
0 TIMMAR
- Jag vet inte hur du känt dig - Jag vet inte hur du känt dig
- Jag har känt mig upp och ner - Jag har känt mig upp och ner
- Jag vet inte hur du känt dig - Jag vet inte hur du känt dig
- Jag har känt mig upp och ner - Jag har känt mig upp och ner
- I Upp-och-ner - I Upp-och-ner
Vi är väldigt taggade.
Vi såg en förhandsvisning för ungefär en månad sen
och de har jobbat en månad till,
så vi ser verkligen fram emot att se hur det är nu.
- Nervös? - Nej, titta här. Som en jävla kirurg.
Det är den stora kvällen. Spännande!
Föreställningen börjar strax.
FULLSATT
En helt ny generation kritiker är här. Allt är klickbete.
Man älskar eller hatar. En stjärna eller fem stjärnor.
Inget mittemellan.
Om vi inte får bra recensioner, vad händer då?
Sekunden innan ridån går upp
är den mest spännande sekunden man kan uppleva.
Det är så ovisst.
Det är så riskfyllt.
Det är skräckinjagande.
- Lycka till! - Tack!
PHILADELPHIA-EXPERIMENTET
Följande akt är hemligstämplad enligt dekret...
Det där var grymt!
Snart är det vi.
Hör ni publikens jubel?
KAPITEL ETT FLICKAN FRÅN INGENSTANS
G, bara så att du vet, det blir väldigt trångt här nu, så...
- Förlåt! - Ingen fara.
Den är felknäppt.
Du har knäppt fel.
De är väldigt vänliga, ja, men de är kritiker.
Herregud! Pappa! Jösses! Hans ögon!
- Vet nån var... Fan. Inte här? Nej? - Fan, den är i mitt rum!
Hur var det?
Vad såg du, Henry? Hur kändes det?
Så ja. Visa mig. Fortsätt.
Fortsätt! Du är så nära!
När det är tusen åskådare...
...och man kan höra en knappnål falla...
Det är det bästa ljudet. Då vet man att de är helt fast.
Jag sa ju det! Jag sa ju att jag inte är normal.
Vad är du då?
Herregud!
Gud!
Den är här, eller hur?
Det händer! Det händer nu.
Det enda som står i din väg...
Hon är här.
Ta henne!
Henry! Nej! Lyssna inte på honom!
Du måste inte lyda honom!
Kom hit! Din jävla legend!
Som vanligt.
Så roligt.
Så bra!
Snyggt. Riktigt bra.
- Den är din nu. - Vi gjorde det.
Du gjorde det. Kom nu.
Bra jobbat, Isaac!
Bra jobbat, allihop!
Bra jobbat...
Bra.
- Trefry! - Ja? Hej!
Okej, gå fram.
- Du kommer att bli så uttråkad nu. - Ja.
- Fantastiskt! Otroligt! - Jag kan inte sluta gråta!
Herregud, vi är kära i Henry nu!
Produktionen, det visuella och specialeffekterna var fenomenalt.
Jag har aldrig sett nåt liknande. Det var makalöst.
Det känns som om vi just kom ut från en helt annan värld.
En berg- och dalbana.
Vi är helt till oss. Det var så jävla... Förlåt.
Vi är helt till oss. Det var galet. Det var...
Det var hypnotiskt.
När Virginia Creel knäcks, det har ju inte funkat.
Men det fungerade perfekt. Och publikens reaktion...
- Det fick applåder. - Det var mitt lyckligaste ögonblick.
- Att få se hennes armar knäckas felfritt. - Vi älskar att se lemmar knäckas.
- Uppenbarligen. - Ja.
Hur kändes bugningen?
Fan, alltså, publiken var grym. Grym!
Och bra. Ja. Rätt plats. Där jag är ämnad att vara.
Jag har tur.
Ett praktexemplar till blombukett. Du borde läsa kortet.
Herregud!
Gud!
Det är från Winona Ryder!
Gud, vad fint!
- Men gud! Så jävla coolt att träffas. - Du är en stjärna. En riktig stjärna.
- Tack! - Du är otrolig.
Hej! Trevligt att träffas!
- Jag har nåt åt dig. - På allvar?
Grattis!
- Det är den riktiga hatten från serien. - Skämtar du?
- Första säsongen. Den enda som finns. - Helt jävla otroligt. Tack så mycket!
- Du har ju för fan peruk! - Ja.
Ja, det har jag. Hej!
- Grattis! - Tack så mycket! Underbart att träffas!
Vi tar en selfie!
- Grattis! - Tack!
Det är ju helt rätt.
Det gick jättebra. Vi kunde inte ha haft en bättre publik.
Luften darrar av elektricitet nu, precis som på scen.
Det känns helt overkligt.
Jag tror inte att vi måste vara här längre.
Kom, vi går ner.
Några recensioner har kommit.
Fem stjärnor i Telegraph. "Årets föreställning."
Fem är högsta betyget, och det ger de sällan.
Och sen fem stjärnor i The Guardian.
"Hisnande teater."
Och jag vet att Daily Mail blir bra, och The Independent blir bra.
Det kommer att gå bra.
- Otroligt! Grattis! - Vi får spela länge. Ja.
Ja. Sonia är ett geni.
Och Olivier-priset går till...
Stranger Things.
Jag vill bara tacka teatervärlden
för det varma mottagandet av Stranger Things-mytologin.
Jag vill tacka bröderna Duffer för att de trodde på en dåre som mig.
Jag vill tacka fansen för att de delar sitt dårskap med oss.
Min man och min svärmor och mina föräldrar.
Tack till er. Tack så mycket!
En Stranger Things-prequel kommer till Broadway.
Broadway besöker Upp-och-ner med en ny produktion...
Stranger Things: The First Shadow har premiär på Broadway nästa år.
Jag är taggad. Nervös, men taggad.
Det blir fullt ös.
Undertexter: Kristin Ahnlund