Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hyvät naiset ja herrat, Bert Kreischer.
Onpa kiva olla kotona.
On myös kivaa, etten ole helvetillinen läski.
Yhä lihava, mutta...
Homma lähti käsistä hetkeksi.
Laihduin 20 kiloa.
Tätä ette ikinä usko. Laihduin niin paljon,
että toissailtana näin vaimon imevän munaani.
Ihan ikiomin silmin. Näin sen. Chupacabra on todellinen.
Pelästyin pirusti.
Alas katsoessa olen tottunut näkemään vatsan. "Mitä vittua?"
Säikäytin vaimonkin. Huusin: "Alexa, makkarin valot päälle."
Nyt sen näkeminen ehkä kaduttaa.
Se oli parempi mielikuvituksessani. Kun isona miehenä säätää pimeässä,
ei nojaa katsomaan vatsan yli, koska ponnistaessa voi tulla paskat.
Kaiken vain kuulee vuosia, ja se vain paranee...
Kuin mutsi imuttamassa jätskitötteröä kesäkuumalla.
Kuuluu vain...
Sitten näin sen.
Kuin joku maistamassa kuplateetä ekaa kertaa.
Jonkin pelkää suhahtavan kurkusta alas, ei vain tiedä milloin.
Rakastan vaimoani.
Hän on viisikymmentä...
Melkein lensi laatta.
Viisikymmentäkolme.
Kerronpa vain. Mikä beibi. Pannessani hänen kanssaan -
tajuan nussivani vanhinta ihmistä, jota olen nainut.
Pidän siitä. Se siinä pelottaakin.
Jos näyttäisi vaimoni tuoreita nakukuvia 18-vuotiaalle itselleni, kysyisin:
"Olenko pyörätuolissa?"
Vaan kun panee vaihdevuosi-ikäistä naista, se tekee poikaa.
Kuin vanha baseball-räpsä, jonka on omistanut 20 vuotta.
Se tuoksuu hyvältä, sormet istuvat siihen prikulleen.
Jos sovittaisit, ihmettelisit sen löysyyttä.
Minulla on ollut se pitkään.
Rypyttynyt juuri oikein,
ja olen paukuttanut palloja siihen 25 vuotta.
En panisi heitä, joita panette.
Teidän hoitonne ovat kuin Fireball-shotteja. En halua sitä.
Vaihdevuosi-ikäinen nainen on kuin skottiviski.
Se on miehille. Ette tajua sitä.
Monitahoinen, savuinen, täyteläinen.
Mitä edes sanoisin 20-vuotiaalle seksin jälkeen?
"Saat pelata nyt vartin iPadilla."
Haluan mimmin, joka hikoilee nukkuessaan.
Piru, he hikoavat. Vaimoni hikoilee kuin musta saarnaaja sunnuntaisin.
Aamulla on kuin halaisi delfiiniä. Hän on märkä ja...
Hänen tissinsä lemuavat.
Ei, tissit ovat upeat. Ne vain haisevat.
Olin kakkosella yksi aamu,
hän nuuhki rintsikoita. "Helvettiäkö sinä teet?"
Vaimo vastasi: "Outo haju."
En uskonut häntä.
Lemusi kuin jääkiekkohanska. Tokaisin:
"Pestäänpä tissisi. Se on lempiosani kehossasi."
Hänet pantiin syömään testosteronia ja progesteronia. En saisi kertoa, mutta...
En tiedä lääketieteellistä vaikutusta. Mitä persoonaan tulee,
hänestä tuli huora.
Hän nussii minua kuin yrittäisi antaa aidsin.
Tämä nainen harrastaa seksiä kuin yrittäisi ansaita viisumin.
Vaimo soitti: "Haluatko puhelinseksiä?" Sanoin, että totta vitussa.
Olen vonkunut sitä 20 vuotta. "Soita, kun pääset keikkabussiin."
Sprinttasin -
bussiin muna kovana. Tiedättekö, kuinka vaikeaa se on?
Miten raiskaajat pystyvät siihen?
Sitten minulla oli ilo harrastaa puhelinseksiä naisen kanssa,
joka ei ole nähnyt pornoa -
eikä tiedä parhaita kuvakulmia. Puhelin oli kyljellään tyynyn päällä.
Näin vähän nänniä ja kattotuulettimen.
Mutta siitä oli nautittava. Vaimo ei saanut suuttua.
Aivot menivät: "Voihan perkeleen kevät, pillua ruutuun!"
Vaan piti olla varovainen. "Kuvataanko pystysuoraan -
kantapäiden vierestä, jotta saan kuvan yläviistoon -
etupyllystäsi?"
Hän kysyi: "Haluatko nähdä toosani?"
"En sanonut niin."
"Haluatko katsoa römpsääni?" Käskin lopettaa. "Ei puhuta."
"Haluatko katsoa, kun voitelen sämpylääni?"
"Otahan iisisti, Dolly Parton."
Hän alkoi hommiin. Totesin, että jep, voita päälle vain.
Miksi sitä kutsutaankaan Pigeon Forgessa, antaa palaa.
Sitten hän sanoi: "Haluan katsella sinua." Totesin, ettei se ollut ideana.
"Olen täällä alhaalla. Katsot naamaani." Hän uhkasi lopettaa, jos ei näkisi minua.
Elämäni nöyryyttävimmät kolme minuuttia.
Puhelin oli pystyssä metrin päässä. Tuijotin sitä pientä boksia.
Näin itseni vain...
FaceTimessa on uusi toiminto.
En tiedä, oletteko huomanneet. Jos näyttää yläpeukkua,
se näyttää peukkua takaisin.
Kun minulla oli mulkunpää kädessä, se näytti pirusti yläpeukulta.
Minä vemputin, ja näytöllä...
Olemme vanhuksia. Vaimo kysyi: "Onko meillä katsojia?"
Enkä minä sitä tiennyt. "Livestriimaanko tätä?"
"He pitävät siitä, kulta. Todella.
En uskoisi kenenkään pitävän Gilbert Grapen seksinauhasta, vaan vitut."
Äiti ja Arnie antoivat palaa. "Osaan kiivetä, Gilbert."
Minulla oli lukulasit päässä.
Tiedättekö, miten noloa olisi ollut, jos se olisi vuotanut?
Näytin surulliselta merimieheltä.
Tissit makasivat mahalla.
Onko sinulla jo lukulasit, herra? Ne siis löytyvät.
Se on vanhuspaskaa. Kunnon vanhuspaskaa.
Hankin ne pakolla. Taistelin niitä vastaan pitkään.
Sitten kävi kömmähdys.
Vein vanhinta tytärtä collegeen. Matka-agenttini lähetti tekstarin:
"Kaksi autovaihtoehtoa, Armada tai Escalade."
En tuntenut Armadaa. Kirjoitin vain:
"Haluan isomman auton, bigger truck."
Tiesittekö,
että B-kirjain on näppäimistöllä -
aivan N-kirjaimen vieressä?
Lähetin siis viharikoksen -
Felicia-nimiselle naiselle.
Paniikissa näytin sen tyttärelle. Hän huusi, että mitä helvettiä sanoin.
Onneksi Felicia otti sen hyvin. "Eli Escalade."
En kirjoita enää sanaa "bigger".
Panen "bigga" varmuuden vuoksi.
LeeAnn hankki lukulasini. Hän käy kanssani lääkärissä.
Sekin on vanhuspaskaa. Kun vaimo tekee muistiinpanoja puolesta.
Kävin kardiologilla. Vaimo totesi: "Lääkäri ei sano, mitä väität."
Eikä hän todellakaan sanonut. Kerroin vaimolle sen, mitä halusin kuulla.
Huiputin lekuria. Nauraessa hän unohti puheenaiheen ja antoi pillereitä.
Hän kysyi: "Miten laihdutat?"
Sanoin vaihtaneeni vaa'an yksikön kiloihin.
LeeAnn käski lopettaa. Käskin olla hiljaa. "Näin saan Xanaxia."
Vaimo vei ostamaan laseja ja valitsi ne.
Panin ne päähäni. Näytän helvetin söpöltä lukulaseissa.
Panin ne päähän ja odotin vaimoa sängyssä.
Hän käveli sisään ja sanoi: "Piru. Näytät söpöltä laseissa, poju."
"Ime mun lekaa, bitch."
Hän tuli suutelemaan.
Tajusin, etten ollut nähnyt vaimoa selvästi vuosikymmeneen.
Hyppäsin lasien päälle, pelastin avioliittoni. Homma on näin...
Ei. Haistakaa paska. Rakastan häntä. Tiedätte sen.
Jos hän pettäisi, tappaisin hänet. Se on rakkautta.
Tappaisin myös tyttäreni. En aio olla yksinhuoltaja.
Uusi alku. Saan kaksi miljoonaa, jos vaimo kuolee. Mitä vittua?
Miten voisi olla surullinen hautajaisissa,
kun vene hurautetaan kohta pihaan?
Tämä on avain tilanteessamme oleville. Kun vanhenee ja lapset menevät collegeen.
Avain onnelliseen liittoon. Teen tämän joka aamu. Oikeasti.
Joka aamu etsin vaimoni, oli hän missä vain.
En sano mitään. Menen hänen luokseen ja halaan häntä.
Kumarrun ja annan hänelle suukon. Hän katsoo ylös ja suutelee takaisin.
Se hetki muistuttaa minua siitä naisesta, tytöstä, jonka kanssa menin naimisiin.
Juuri niin. Kuuletteko heidän hurraavan, herrat?
He tietävät, että ylös katsoessa iho kiristyy.
Voi tarttua korvista ja vetää taaksepäin. "Siinä se tyttö on!
Tuo mimmi imee munaa vesiskootterin kyydissä."
Niin vaimo teki. Hän on punaniska. Oletteko panneet sellaista?
Kuin villisikaa metsästäisi. Helvetin hullua touhua.
Kunnon punaniskaa. Niitä, jotka kurittavat koiria lapiolla.
Hänen isänsä liput piti heittää menemään. Sen tason punaniska.
Vaimoni on niin punaniska, että hänellä on kaksi serkkua,
jotka ovat naimisissa.
Ja heillä on lapsi.
Tyttäreni Ila kuuli tuon. "Niin ei pitäisi tehdä."
Vaimoni, elämäni rakkaus, sanoi meille naama pokkana jotain,
minkä jonain päivänä panen perkele t-paitaan.
Hän katsoi meitä suoraan silmiin. "Ja paskat.
He ovat sukua mutteivät samaa verta."
Puhumme insestistä, tiedäthän sen?
Ja vaimoko sanoi heidän olevan sukua muttei samaa verta?
Tapasin heidän lapsensa.
Samaa verta.
Perkeleen paljon. Suge Knightin tasoa. "Kuis huiskii, serkku?"
Suuhengittävä, ikkunoita nuoleva tampio.
Hän on tyhmin tapaamani ihminen, ja kasvoin Lutzissa.
Seisoin Alabamassa laiturilla.
Aurinko laski, paita oli pois, paukku kädessä... Huippuhetki.
Yhtäkkiä haistoin vauvapunaniskan.
Juustonaksuja ja Mello Yello -juomaa.
Kurkkasin taakseni. Sling Bladen heppu siellä tuijotti.
Hän vain sanoi: "Hei, herra.
Heitä mut veteen."
Käskin hänen hypätä itse.
Hän sanoi, että ei. "Heitä mut veteen."
Sanoin: "Kamu, jos nojaat eteenpäin, se käy luonnostaan."
Hän hymyili.
"Älä nyt, herra. Tee se kuin WWE:ssä. Heitä mut."
Totesin, että helvetti, nyt lähtee. Sain kaksi tytärtä. Heitä ei paiskota.
"Annan pojalle kyytiä."
Ajattelin motata ilmat pihalle. Syntyisi kaunein ääni, jonka voi lapsesta kuulla.
Tässä viisi parasta ääntä. Ykkösenä on nainen tai... Ei!
Ekana on kuuron nauru. Se on paras ääni, perkele.
Tarkoitan sitä rakkaudella. Se on hillitöntä, aitoa iloa.
Ei mitään fentanyyliä.
Kahden kuuron nauru kuulostaa pulujen potkimiselta.
Salaisuus. Kuulin kerran hotellissa kahden kuuron nussintaa.
Runkkasin kahdesti.
Kyllä.
Luulin, että he riitelivät pizzasta. Oli miten oli...
Tartuin sitä läskiä kurkusta, käänsin hänet selkä järveen päin -
ja nostin ylös kuin Undertaker valmiina chokeslamiin.
Samalla kuulin hänen äitinsä huutavan:
"Poika ei osaa uida!"
Vitun Hiirien ja ihmisten Lennie unohti, ettei koskaan oppinut uimaan.
Näytin Jumalan kädeltä. "Kuole, paholaisen siemen!"
Radio putosi veteen ja katosi.
Nyt kaikki äidit miettivät: "Bert, pelasta se pikkupoika!"
Osa minusta ajatteli sen olleen luonnonvalintaa.
Mutta pelastin hänet.
Onhan hän sukua.
Hitto, sukua itselleen. Vein hänet matalaan veteen.
Hän sanoi parhaan lauseen, jonka olen kuullut lapsen suusta.
Arvaatteko?
Ei.
"En osaa uida."
"Älä helvetissä, persläpi.
Siksi olemme molemmat märkiä. Tajuatko sen?"
Poju sanoi: "Herra, luulin, että mulla oli pelastusliivit."
Se särki sydämeni. Tiedän tunteen. "Nuo ovat tissisi."
Sitten äiti tuli sättimään pojua.
"En tiedä, mikä poikaa vaivaa." Olin, että...
LeeAnn raivosi minulle,
koska otin vapen taskusta ennen kuin hyppäsin veteen.
He lähtivät, ja jäimme pojun kanssa veteen seisomaan kuin löysät munat orgioissa.
Hän katsoi minua ja sanoi. "Anteeksi, herra.
En halunnut aiheuttaa ongelmia.
Mutta jos laitan pelastusliivit,
heitätkö mut veteen?"
Totesin, etten osannut ajatella mitään parempaa tekemistä -
kuin viettää päiväni pössytellen ja häntä veteen viskaillen.
Poju sai aina minut nauramaan laiturin reunalla.
Hän sanoi: "Odotahan nyt!
Päällä on."
Muksu on onnekas, että on elossa. Itse olen onnekkain tyyppi ikinä.
Kerron sen heti. En ansaitse mitään siitä, mitä minulla on.
Kaunis vaimo, kauniit lapset. Olen niin onnekas,
että kanssani hengaillessa tulee onnekkaaksi.
Jumalan nimeen. Olen niin onnekas, että jos hukkaa jotain, minä löydän sen.
Jos olen paikalla, löydän sen. Kerron kaksi tarinaa.
Yksi on esimerkkitarina, jotta ymmärrätte asian.
Toinen on isompi tarina.
Esimerkkitarina.
Kolmetoista vuotta sitten veimme tytöt rannalle.
Istuimme motocrossparin ja mustan parin välissä.
"Motocross", koska he olivat valkoisia ja täynnä tatskoja.
Miten te ilmaisette sen?
Tämä show menee putkeen.
Musta mies nosti pyyhkeen, ravisti hiekkaa pois,
ja sormus lensi mäkeen. "Paska, kadotin vihkisormukseni."
Kuulin sanan "kadonnut", ja kaluni kovettui. Tunsin supervoimani.
Sanoin: "Nimeni on Bert Kreischer. Löydän kadonneita asioita."
LeeAnn totesi: "Piru vie. Taas se alkaa. Kamu, hän löytää vihkisormuksesi.
Siedä vain se paska, jonka hän panee sinut kestämään."
Etsimme. Motocrosspari, musta pari, perheeni.
Puoli tuntia, ja he luovuttivat.
Minä ja musta jäbä olimme polvillamme kuin Villiä hurjemmassa lännessä.
Huono esimerkki.
Puoli tuntia, ja jäbä totesi: "Emme löydä sitä."
Sanoin: "Sinä et löydä sitä. Nimeni on Bert Kreischer.
Löydän kadonneita asioita. Älä unohda sitä."
Hän meni istumaan, ja etsin yksin ehkä viisi minuuttia.
Kun sormeni liukuivat hiekan läpi, hänen vihkisormuksensa sujahti sormeeni.
Ikään kuin Herra itse -
olisi sen siihen pannut sanoen: "Älä anna heidän unohtaa, kuka olet -
ja mitä teet."
Iho meni kananlihalle. Seisoin hiljaa.
Kukaan ei katsonut. Vilkaisin motocrossjätkää.
"Onko sinulla Google puhelimessa?" Hän totesi, että kyllä.
"Googleta Bert Kreischer. Katso, mitä hän tekee."
LeeAnn sanoi: "Piru vie. Hän löysi sormuksesi."
Motocrossjätkä sanoi: "Hän löytää kadonneita asioita."
Musta jäbä kysyi, löysinkö sen. "En puhu sinulle nyt."
Katsoin hänen vaimoaan. "Mikä nimeni on? Mitä teen?"
Hän nousi seisomaan.
"Bert Kreischer. Löydät kadonneita asioita."
Käskin panna miehen sanomaan se.
Vaimo sanoi: "Sano hänen nimensä, perkele!"
"Bert Kreischer. Löydät kadonneita asioita."
"Katso taivaaseen ja sano se Herralle."
"Bert Kreischer. Hän löytää kadonneita asioita."
Huusin: "Löysin sormuksesi, jumalauta!"
Tuo oli se pienempi tarina.
Löysin kerran lapsen.
Elossa. En roskiksesta. Itsenäisyyspäivänä viisi vuotta sitten.
Olin tyttöjen kanssa paraatissa. Paita pois, reppu täynnä bisseä.
Umpijurrissa. Olen hyvä isä.
Pikkupoika, päiväkoti-ikäinen, käveli vastavirtaan itkien.
Laskeuduin polven varaan. "Mikä hätänä?" Hän huusi: "Kadotin perheeni!"
Kuulin sanan "kadonnut", ja kaluni kovettui.
Oikeasta syystä.
"Olen Bert Kreischer. Löydän kadonneita asioita."
Tytöt olivat vierelläni: "Niinpä tekee!"
Kysyin: "Onko äitisi täällä?" Poika ei tiennyt.
Kysyin äidin nimeä. Poika huusi: "En tiedä!"
Ila löi minua ja sanoi: "Jatketaan matkaa, iskä."
"Mitä?"
"Mustalainen. Jatketaan matkaa."
Sanoin, ettei hän...
"Näin he pöllivät kamasi. Näin TikTokista. Mennään."
Siihen loppui TikTokin käyttö.
Kumarruin: "Onko isäsi täällä?" Poika vastasi: "En tiedä!"
Kysyin isän nimeä. Poika vastasi: "En tiedä!"
Mietin, että okei.
"Ehkä poju onkin mustalainen."
Georgia, fiksuin meistä kolmesta, katsoi meihin ja sanoi: "Lopettakaa.
Kamu, nimeni on Georgia. Mikä sinun nimesi on?"
Poika rauhoittui vähän ja sanoi: "Nathan."
"Tässä on isäni. Häntä kutsutaan Bertiksi. Miksi ihmiset kutsuvat isääsi?"
Poju oli yhä paniikissa mutta rauhallisempi. "En tiedä.
David?
Ehkäpä Michael?"
Georgia totesi: "Jep, mustalainen."
Tytöt nappasivat poikaa kädestä, tulin heidän takanaan.
Kävelimme paraatia vastavirtaan. Huusimme: "Löysimme pojan!
Upouusi pikkupoika! Hukkasiko joku Nathanin?"
Eräs äiti kysyi: "Mitä teet lapsen kanssa?"
"Hänen Tinderinsä ei toimi. Etsin hänelle hoitoa. Suksi vittuun!"
Utelias lehmä. Oli miten oli...
Eräs isä tunnisti Nathanin. Heidän lapsensa olivat samalla luokalla.
Kerroin pojan hukanneen perheen. "Menee pian känni ohi, voitko -
vähän jelpata?"
Miehen mukaan perhe oli naapuritalon pihalla.
Sanoin, että hyvä. "Nathan, jää tyttöjen luo. Palaan perheesi kanssa."
Menin talolle innoissani. Homma hoidossa.
Heitin olusen huiviin, panin pullon postilaatikkoon.
"Löysin pojan. Nimi on Nathan. Hukkasiko joku Nathanin?"
Hiljaisuus.
Sitten kuulin Ilan kimeän äänen. "Onko David täällä? Ehkäpä Michael?"
Kysyin, mitä hän teki. "Haluan eroon mustalaisesta, iskä."
Mies lähelläni sanoi: "Minä olen David."
"Onko sinulla poika?" Totesi, että kyllä. "Onko hänen nimensä Nathan?"
"Itse asiassa on."
Ila kysyi: "Piditkö tätä jonain taikatemppuna?"
Mies sanoi: "Nathan ei eksy." Sanoin löytäneeni yhden.
"Vilkaisetko tätä kakaraa, jos se vaikka on sinun?"
Mies sanoi: "Kaipa." Lähdimme kävelyyn. Huusin: "Nathan!"
Heti, kun huusin "Nathan", toinen mies ryntäsi talon takapihalta.
Tämä isä oli selvästi hukannut lapsensa. "Sanoiko joku löytäneensä Nathanin?"
"Jep." Mies kertoi olevansa Michael.
Ajattelin: "Luojan kiitos! David, suksi vittuun. Löysin pojan isän."
David kiehahti. Hän sanoi: "Perkeleen kevät!
Hitto vie! Michael, oletko juonut?"
Hän sanoi juoneensa yhden. "Sinun piti vahtia Nathania!" Menin...
Miten en ratkaissut tätä Scooby-Doon mysteeriä?
Ila kysyi: "Onko poju mustalainen?"
"Nyt tyttö turpa tukkoon."
Ila seurasi riitelyä hetken kauemmin, ja tieto iski häneen kuin tsunami.
"Georgia, saimme tietää, miksei poika tiedä äitinsä nimeä!"
Kerroin tuon tarinan kahdelle ihmiselle samana päivänä.
Ekan tyypin, Joey Diazin, reaktio oli paras näkemäni. Paras.
Näin Joeyn liberaalien vanhempien täyttämässä puistossa.
Kerroin jutun. Kun sanoin: "Michael, oletko juonut?"
Joey huusi helvetin kovaa: "Olivatko he perkele homoja?"
Tokana kerroin vaimolleni LeeAnnille.
Kun sanoin tarinan alussa "David, ehkäpä Michael",
LeeAnn katsoi minua: "Oliko isä sugarfoot?"
"Ei, heillä ei ollut diabetesta, LeeAnn."
Hän sanoi: "Ei, niin me kutsumme etelässä homoja.
Mies on hitusen sugarfoot. Se on kohtelias tapa kutsua homoksi."
Totesin, että kiitti, Paula Dean.
"Löytyykö muita karkilla kuorrutettuja vihapuheita?"
Hän on hyvä ihminen. Todella.
En sano, ettäkö itse olisin hyvä ihminen. Nauran kamalalle paskalle.
Mitä enemmän ei pitäisi nauraa...
Siitä meitsi diggaa.
En voi sille mitään. Jos se suututtaa LeeAnnin, hajoan täysin.
Lensimme kerran Miamista Losiin.
Kirjauduimme sisään Miamissa. Veimme laukut tiskille.
Kysyin naiselta: "Onko paikkoja ykkösluokassa?"
"On yksi." Totesin, että otan sen.
Nainen kysyi: "Entä vaimonne?" "Eikö paikkoja ollut vain yksi?"
Hän kysyi, enkö anna sitä vaimolle. "En todellakaan. Juon lentokoneissa.
Vaimo lentää kuin mennoniitta. Hän ei palveluja kaipaa.
Hän tuijottaa seinää kuusi tuntia. Meitsi panee tuulemaan."
LeeAnn sanoi: "Entä ritarillisuus?"
"Ritarillisuus oli ennen ykkösluokkaa. Sitä ei lasketa."
LeeAnn oli aivan raivona lentokentällä. Koneessa hän pysähtyi kohdallani.
Hän sanoi: "Älä viitsi."
Sanoin: "Ei, olet kansipaikalla. Kipitä vain.
Pidä hauskaa Leon ja italialaisen pojun kanssa konehuoneessa.
Se näyttää hauskalta. Nautit varmana."
Hän meni kolme riviä taakseni. Olin ykkösluokassa seinän takana.
Tilasin juomani. Tupla-Jack jäillä. Otin ekan siemauksen.
Kuulin tosi kovan äänen. Kuulin...
Kaikki jähmettyivät paikoilleen. Tekstasin LeeAnnille: "Olitko se sinä?"
LeeAnn vastasi: "Ei, persläpi.
Eräällä naisella lennollamme on erityistarpeita."
Kysyin, mitä se tarkoitti.
Hän kirjoitti: "Taisit juuri kuulla sen.
Hän pelkää lentämistä,
mikä aiheuttaa hermostuneita pakkoreaktioita.
Yhden niistä takia hän vinkuu kuin norsu."
Kysyin, mikä oli toinen. Hän sanoi: "Väkivaltainen huitominen."
Kirjoitin takaisin:
"Onko mimmi kuuma?"
Ei vastausta. Ei kirjaintakaan. Kirjoitin: "Missä mimmi istuu?"
LeeAnn vastasi: "Paikallasi, persläpi."
Silloin aloin nauraa. En voinut pidätellä sitä.
Kuolin nauruun, koska kuuntelin menoa takanani. Kolme riviä...
Aina kun joku käveli turistiluokkaan, reaktio oli sama: "Hyvä Jumala!"
Ennen lennon lähtöä menin yhden lentoemon luokse.
"Hei, vaimoni istuu sen erityistarpeisen naisen vieressä."
Jopa lentoemon naama meni, että perkele. Pyysin vaihtaa paikkaa vaimon kanssa.
Hän sanoi: "Olet hyvä mies."
Totesin tietäväni sen.
"Teemme näin. Minun pitää juoda. Vaimoni tulee ykkösluokkaan.
Hän on kalkkis, ei koske viinaan. Jos pidät suuni kosteana, olen okei.
Pelkään lentämistä. Tulen juttuun mimmin kanssa.
Pidä lasi kourassani, niin lento sujuu hyvin."
Hän sanoi näin... Jos juotte koneessa, tiedätte tämän arvon.
Hän katsoi ympärilleen. "Juo loppuun. Teen uuden paukun."
Heitin paukun huiviin. Hän teki uuden, antoi kaksi pikkupulloa Jackia -
ja sanoi: "Näillä selviät matkalentokorkeuteen.
Tuon uuden ennen kuin tarjoilen ykkösluokalle."
Ennen kuin lähdin, lentoemo sanoi: "Tuollaisia miehiä pitäisi olla enemmän."
Hän ei tiennyt, että mietin:
"Piru, alan reissata erityistarpeisen tyypin kanssa.
Jos silloin viina virtaa näin, seuraava kohde on Lontoo!"
Otin juomani ja kävelin kaikkien itsekkäiden ykkösluokkalaisten ohi.
Pääsin turistiluokkaan ja vedin verhon sivuun.
Siihen näkyyn en ollut valmis.
Meno oli kuin Waffle Housessa neljältä aamulla.
Tämän mimmin meininki oli kuin suoraan Kärpästen herrasta,
ja hän oli helvetti kaksimetrinen.
Iso ämmä. Näytti Gronkin siskolta.
Hän huitoi rajusti.
Tarkemmin katsoessani näin uunikintaat teipattuina hänen käsiinsä.
Annoin paukun LeeAnnille. "Nauti lennosta. Olepa hyvä."
Lentoemolle tokaisin: "Hän ei halua vaihtaa. Minkäs voin?"
Naurulle ei tullut loppua.
Tehdään yksi juttu selväksi. En nauranut erityistarpeiselle mimmille.
En. Hän ei naurattanut minua.
Minua nauratti se perheenjäsen,
joka päätti teipata -
uunikintaat... Ei edes yhteensopivat. Yksi oli kuin hummerin kynsi.
Toisessa luki: "Liian kuuma sinulle." Joku teippasi ne hänen käsiinsä.
Sitten lykkäsi mimmin koneeseen. Mitä vittua?
Itkunauroin koko lennon. Join kuin... Minulta katkesi filmi.
Heräsin, nousin koneesta. Odotin, että LeeAnn tulisi ulos.
LeeAnn tuli ulos uuden bestiksensä kanssa.
Kuin Arnold Schwarzenegger ja Danny DeVito Identtisissä kaksosissa.
Ajattelin, että hitto. "Onko hän sukua?"
LeeAnn katsoi minuun. "Hän on ihan okei.
Hän on kunnossa. Autamme häntä hakemaan laukut."
Totesin, että jep: "Se olisikin hankalaa kintaiden kanssa."
LeeAnn sanoi, että riisuisimme ne. Totesin, että ei helvetissä.
"Joku teippasi ne hänen käsiinsä. He tietävät jotain, mitä me emme.
En riisu niitä tajutakseni, että hengaamme Wolverinen kanssa."
Nauraa hekotin herkeämättä koko yön. Autossa, kotona.
LeeAnn oli raivona. Se on suosikkihupini. Kun jokin suututtaa puolison.
Menimme sänkyyn. Olin alasti, humalassa, laput luukulla.
Heräsimme seuraavana aamuna ja olimme unohtaneet riitamme.
Pyörimme sängyssä, suutelimme. Aloimme paneskella.
Ja kesken seksin LeeAnn nosti kätensä ylös...
Se iski minuun kuin tonnin tiilipino. Aloin nauraa välittömästi. Laukesin heti.
Olin siinä kippurassa. "Uunikintaat!"
Nousin sängystä, LeeAnn alkoi nauraa. Sanoin: "Vihdoin tajusit."
Hän sanoi: "Tajuan kyllä, jep.
Kävitkö eilen paskalla lentokentällä?"
Sanoin, että ehkä. Hän käski tunnustella persposkeani.
Kurottauduin taakse.
Paperinen wc-istuimen päällinen -
oli yhä siellä. Istuin niin kauan pöntöllä,
että se liimautui jalkoihini ja perseeseeni.
Puin farkut päälle, kävelin koneeseen ja istuin sen päällä kuuden tunnin lennon.
Nukuin siinä. Kuksin vaimoani siinä.
Olin kauhuissani. LeeAnn nauroi:
"Hitto, nain juuri erityistarpeista henkilöä."
Tyttäreni eivät pidä tuosta vitsistä.
He eivät pidä show'stani.
He näkivät sen ja sanoivat: "Olet naisvihaaja."
"Onneksi olette naisia. Kukaan ei kuuntele teitä."
Ei naurattanut sekään.
He sanoivat: "Isä, voitko kirjoittaa feministisen vitsin -
yleisön feministinaisille?
Antaa kuulua!
Toivottavasti nautitte siitä. Älkää unohtako, että kirjoitin sen.
Se on vähän poliittinen.
Kyllä. Näin on. Mutta se sopii, koska teen tämän tyttöjen takia.
Naiset ovat kaikessa parempia kuin miehet.
Oikeasti. Jos joku mies epäilee asiaa, voin todistaa sen.
Oletteko aikoneet nuolla naisen alapäätä,
mutta hän pysäytti teidät ja sanoi: "Sinun en tekisi sitä.
Siellä ei ole kovin raikasta." Jätkänä miettii, että jessus.
"Kiitti varoituksesta."
Naiset.
Oletteko aikoneet imeä miehen munaa,
mutta hän pysäytti teidät ja sanoi: "Odota. Sinuna en tekisi sitä.
Työpäivä oli pitkä, enkä ole..."
Ei vittu ikinä!
Mies pyyhkäisee, nuuhkaisee ja toteaa: "Ei hän haista.
Ei, se on vain liukas. Ei se haise.
Se on sitä tuttua töhnää. Ei mitään uutta.
Persläpeni se tässä haisee.
Hänen nenänsä on täällä, persläpeni täällä. Miten...
Panen sitä hänen tyynylleen. Hän syyttää itseään. Noin."
Sen vuoksi minä, Bert Kreischer, vilpittömästi ja rehellisesti uskon,
että miehen ei koskaan pitäisi säätää lakeja siitä, mitä nainen tekee kehollaan.
Koska jokainen mies täällä,
jokainen kongressimies, senaatin mies, presidenttimme...
Olemme kaikki joskus olleet niin ylimielisiä,
että luulimme tuntevamme naisen kehon häntä paremmin,
ja yritimme nuolla alapäätä joka tapauksessa.
Sen tekee vain kerran sellaisella kukkoiluasenteella.
"Ei hätää.
Rakastan sinua. Ei ole hajua, joka saisi minut...
Jessus. Ratsastitko hevosella?
Hankitaan uusi penkki pyörään. Jokin on pielessä.
Kiesus. Ei, pystyn tähän kyllä.
Olen Johnny Knoxville, ja tämä on haiseva pillu -haaste."
Siinä poliittinen vitsi.
Tyttäreni eivät tule kuulemaan sitä.
He huomasivat vastikään, että olen tyhmä. LeeAnn tietää, että olen tyhmä.
Pidin Helen Kelleriä ja Anne Frankia samana tyyppinä.
Näin on.
Homma selvisi Anne Frankin talossa.
Kiersimme taloa. Olimme kamujen kanssa pilvessä.
Vedin heidät sivuun: "Kuulitteko hänen koirastaan?"
He menivät:
"Mitä?"
"Joo, se karkasi. Karkaisitte tekin, jos nimenne olisi...”
Menimme keittiöön. "Tässä hän poltti sormensa."
Kamut kysyivät, miten.
"Hän yritti lukea vohvelirautaa."
Eräs nainen kääntyi: "Kerrotko Helen Keller -vitsejä?"
Tyypit tajusivat ilmeeni perusteella, etten tiennyt, kuka Anne Frank oli,
ja että luulin talon olleen Helen Kellerin.
He olivat pössytelleet ja halusivat nauraa hulluna,
mutta eivät voineet, koska olimme holokaustimuseossa.
Tyttäreni saivat sen selville, kun matkustimme Italiaan. Menimme Roomaan.
Tiesittekö, että Rooma Italiassa on se sama Rooma -
kuin Rooman keisarikunta?
Te kaikkiko?
Näyttäkää käsillä. Tiesittekö,
että Julius Caesar -
oli oikea henkilö?
Okei, en tiennyt sitä.
Olimme kierroksella.
Kerrottiin Julius Caesarista, Kleopatrasta, kaikista feikkityypeistä.
Tönäisin tytärtäni: "Oliko hän oikea henkilö?"
Hän katsoi minuun. Saatanan tolvana.
"Se on hyvä kysymys ryhmälle, iskä."
"Pikainen kysymys. Tiedämme kastikkeesta ja ravintolasta, mutta..."
Näimme Daavidin alastoman patsaan, Käsivarsi on näin. Michelangelon teos.
Tönäisin Georgiaa. "Miksi sillä on pieni muna?"
Tyttö totesi: "Toinen hyvä kysymys ryhmälle."
Käsi ylös. Minulla oli pommikyssäri.
Tällä kertaa, kun aloitin kysymykseni, koko ryhmä kääntyi katsomaan.
"Miksi sillä on pieni muna?"
Opas totesi: "Hyvä kysymys.
Michelangelo tiesi, että kaltaisesi tyypit tuijottaisivat isoa munaa."
"Käy päinsä. Tuijotan sitä pienenäkin."
Emme näytä hyvältä perheenä.
Katsotteko perhettänne miettien, ettette ole mikään unelmatiimi?
Emme näyttäneet edes kamuilta. Ila pukeutui kuin Big Jay Oakerson.
Georgialla ei ollut rintsikoita. Nenärengas, tatskoja.
LeeAnnilla oli vyölaukku, paita housuissa, kartta kädessä.
Kuin jos Joe Rogan olisi trans.
Olin kännissä ja hikinen. Minunko piti johtaa heitä?
En ole mikään unelmatiimin kapteeni. Voin kertoa.
Saatana, tyttäreni Ila on... Hänen aivonsa ovat erilaiset.
Minulla on impulssikontrollihäiriö. Siitä tuskin on epäilystä.
Ilalla on aivan järjetön sellainen.
Jos hän pandemian aikana näki minun juovan,
hän istui nojatuolilleni, otti puhelimeni ja meni Amazoniin selaamaan hullun lailla.
"Hei, iskä. Paljonko jääkaappi maksaa?"
"Isoko?" Hän vastasi, että minijääkaappi. "150 taalaa."
"Jos hinta olisi 79 dollaria, montako ostaisit?"
Totesin, että neljä. "Tulossa, äijä!" Klik.
Oletteko koskaan tilanneet mitään umpikännissä Amazonista?
Sitten paketin saapuessa on selvitettävä, mitä tuli.
Minun ei tarvinnut arvailla, kun näin neljä minijääkaappia etukuistillamme.
Ne eivät olleet minijääkaappeja vaan Tyrion Lannisterin kokoluokkaa.
Huonoin ikinä.
Tytöt halusivat oppia skeittaamaan.
Asuimme yksisuuntaisella kadulla, mutta autot ajoivat väärään suuntaan.
Olimme perheen kanssa syömässä, ja sanoin keksineeni ratkaisun.
"Ostan liikennekartioita ja panen ne kadun päähän.
Autot hidastavat varmana. Kaikki kunnioittavat liikennetötsiä."
LeeAnn punaniskana sanoi: "Törppö.
Ei liikennetötsiä osteta.
Ne pöllitään.
Ei kukaan osta liikennetötsiä. Ei niitä edes myydä Walmartissa!"
Tajusin, etten ollut nähnyt liikennekartioita myytävänä.
Ila selasi jo tötsiä Amazonissa. "Älä kuuntele Forrest Gumpia. Katso."
LeeAnn totesi: "Nuo eivät ole isojen poikain kokoa.
Nuo ovat pikkuvauvoille."
Aksenttini muuttuvat aina vain huonommiksi.
Tein LeeAnnista cajun-kokin.
"Te kaksi siellä vauvaliikennetötsän likellä.
Ei tuo ole isojen poikain kokoa."
"Ila, onko siellä isojen poikain kokoa?" Hän sanoi itsevarmana: "Koko 8."
Kysyin, tarkoittiko se isoa. "Isoimpia, mitä on." Käskin pistää koriin.
"Montako pannaan?" Totesin, että perkele: "Kahdeksan."
Hän katsoi LeeAnnia ja Georgiaa: "Tulossa, äijä."
Sanoin: "En malta odottaa ilmeitänne, kun me helvetti hoidamme homman."
Odotimme neljä päivää liikennetötsiämme.
Olin kotona Ilan kanssa, LeeAnn ja Georgia olivat asioilla.
Näin Amazonin häiskän kävelevän etupihan poikki -
sylissään telineellinen isojen poikain liikennetötsiä.
Laski ne kuistille. Torni oli korkea kuin NBA-pelaaja.
Iho meni kananlihalle. "Ila! Hoidimme tämän vitun homman!"
Ila tuli ulos, näki tötsät ikkunasta ja sanoi:
"Nuo eivät ole pikkuvauvojen kokoa."
Totesin, että ei. Ila sanoi: "Ne ovat isojen poikain kokoa!"
"Miten näytämme ne äidille ja Georgialle?" Ila sai idean sulkea niillä katumme.
"Suljetaan katu, iskä. Pyytäköön anteeksi nurkalla."
Juhlimme niin pirusti,
etten nähnyt Amazonin häiskän kävelevän pihalla kahdeksan tötsän tornin kanssa.
Ei, se oli kolmas telineellinen tötsiä.
Niitä oli jo siis 24. Pirusti liikennetötsiä.
Vatsassa väänsi. Menin ovelle. "Kävi kai virhe." Häiskä totesi, että ei.
"Paku on täynnä liikennekartioita."
Hän lähti, ja Ila tuli ovelle: "Katos, paljonko liikennetötsiä!"
Sanoin: "Lopeta korostus, Bobby Boucher. Montako oikein tilasit?"
Hän sanoi: "2 400 dollarilla.
Onko se paljon?"
"Mimmi, tietyömaallakaan ei käytetä niin paljoa!
Hurrikaanin aikanakaan ei tarvita niin montaa tötsää!"
Viidennen telineen kohdalla Amazonin häiskä heitti pokkana:
"Avaatteko Chick-fil-A:n?"
Häiskä lähti, ja seisoin etupihalla tolvanatyttäreni kanssa -
tuijottamassa liikennetötsätorneja kuin kuolleita huoria takakontissa.
Olin paniikissa. Ila mietti ratkaisua. "Älä huoli. Piilotamme ne."
"Mihin muka?" Hän sanoi, että kaivamme kuopan.
Ajattelin, että sissus.
"Luuletko, ettei äitisi huomaa 70 hautaa pihalla?"
Kuulin LeeAnnin auton saapuvan.
Ila katsoi minuun: "Ole chillisti."
Ovet avautuivat, ja LeeAnn ja Georgia räkättivät kuin kaksi lokkia.
Kuulin Georgian sanovan: "Nuo ovat isojen poikain kokoa."
Käännyin ympäri. "Kävi virhe."
Ja LeeAnn sanoi: "Koko kahdeksan, vai? Idiootit, se oli niiden määrä tornissa.
Tilasitte 64 liikennetötsää." Kysyin, tiesikö hän sen.
"Halusimme nähdä ilmeen tuolla helvetin tyhmällä pärställäsi.
Nyt palaatte molemmat Amazoniin." Lupasin palauttaa ne. Hän sanoi:
"Ei. Ostatte uunikintaita ja teippiä.
Nyt loppui Amazonin käyttö."
Lapseni varttuvat, enkä pidä siitä.
En pidä siitä. Georgia jäi kiinni pilven poltosta.
Myittekö sen hänelle?
En ihan iloinnut kuin herra tuolla.
Olin kuvaamassa tv-ohjelmaa.
LeeAnn soitti: "Meillä on ongelma." Kysyin, että mitä.
"Georgia jäi kiinni pilven poltosta." Räjähdin: "Mitä vittua? Kuka sen antoi?"
LeeAnn sanoi, että se oli minun. "Onko hän varaskin?"
Sekosin kuten isäni. Kilahdin. "Nyt se rääpäle saa selkäänsä.
Se valehtelija särki sydämeni. Hänen on ansaittava luottamukseni.
Eikä hän onnistu, koska en luota häneen.
Soitamme illalla videopuhelun, joka ei pääty, ennen kuin hän itkee."
Suljin puhelun.
Olin lounaalla Snoop Doggin kanssa.
Snoop seurasi sivusta paniikkiani. "Hei. Ongelmia kotirintamalla?"
Totesin, että kyllä.
"Sovitkin täysin tähän keskusteluun.
Tyttäreni poltti marihuanaa."
Snoop totesi: "Siinäkö kaikki?"
"Tyttö on 15-vuotias." Hän kysyi, kuinka vanhana aloin poltella.
"Sillä ei ole merkitystä. Ajat olivat erilaiset."
Hän totesi: "Jep. Se oli laitonta.
Aiotko läksyttää muksua pelkästä pilven poltosta?"
"Jep. Siten kasvatan lapsiani."
Snoop sanoi: "En anna sen tapahtua. En veljentytölleni.
Et läksytä häntä tänä iltana.
Tässä on nyt käynyt niin, että pikkutyttösi varttuu,
ja se sotkee sydämesi miehenä ja isänä. Otat kaiken aikuisen miehen energiasi -
ja dumppaat sen tytön päälle. Se särkee hänen sydämensä,
eikä hän luota sinuun, koska olet tekopyhä. Se rikkoo suhteenne."
"Kuka hitto sinusta lekurin teki?"
Hän jatkoi: "Tule illalla töiden jälkeen asuntovaunuuni. Rauhoitan sinut."
Kysyin, mitä hän tarkoitti. "Tiedät kyllä, mitä tarkoitan."
"Kunhan kysyin."
Snoop sanoi: "Playa..." Supatti parittajamongerruksellaan.
Hän sanoi: "Playa,
shower, suihku auttaa."
Kysyin: "Mitä sanoit?"
"Hemmo, kuulit kyllä. Äläkä puhu tästä kenellekään."
Hän lähti paikalta. Mietin, että en kutsuisikaan -
muita suihkuun minun ja Snoop Doggin kanssa.
Olin paniikissa. Soitin LeeAnnille. "Snoop haluaa käydä suihkussa kanssani."
"Hän ei sanonut niin. Se on hiphop-slangia.
Menet hänen luokseen. Siellä on lutkia ja samppanjasuihkuja. Viihdyt varmasti."
Totesin, että niin se kai oli. Menin Snoopin vaunulle.
Koputin ovelle töiden jälkeen. Paidattomana, vannon sen.
Hän avasi ja sanoi: "Tiesin, että tulet."
Hän oli vaunussa ypöyksin.
Totesin, että todellako. "Jep, valkoiset pojut ovat hulluna tähän."
Mikä on vähän totta. Diggaamme homoilusta.
Jos laittaisin kalun hänen olalleen, hän sanoisi: "Hyvä läppä!"
Homoilu on parasta. Siten ilmaisemme kamurakkautta.
Sain Tom Seguran nauramaan kovimmin... Hän on vammainen koomikko, joka...
En tiedä, tunnetteko häntä.
Koomikko, joka ei pysty tähän.
Hän nauroi kovimmin, kun panin kullin ja pallit viinilasiin,
menin hänen taakseen ja kysyin: "Cocktail?"
Homoilu on huippua. Snoop oli oikeassa. Totesin, että hetkinen.
"En ole tehnyt tätä ennen, Snoop." Hän sanoi: "Ja paskat."
Totesin, että high schoolissa ja collegessa kyllä, mutta...
"Teetkö sinä tällaista?" Hän totesi: "Jep. Joskus kamujen kanssa."
Kysyin, että kenen. "Dr. Dren kanssa kaksi viikkoa sitten."
"Sinä ja hän... Teittekö sen samaan aikaan?"
"Eihän sitä muuten voi tehdä. Vittuko sinua vaivaa?
Pidin sinua coolina, Bert." Sanoin, että sitä olenkin.
"Olen cool". Lähdin kohti kylppäriä.
Snoop kysyi: "Vittuunko olet menossa?"
"Suihkuun." Hän kysyi, että miksi.
"Sanoit, että käymme suihkussa."
Hän ärähti: "Sanoin shot, en shower."
"Jessus, se onkin paljon parempi.
Luulin, että sanoit meidän menevän suihkuun."
Snoop ei nauranut: "En halua enää poltella kanssasi.
Haluan olla yksin. Tulitko suihkuun?" Sanoin, että omapa oli ideansa.
"Ei muuten vitussa ollut. Vaikka olisikin, olisitko tullut?"
Sanoin olleeni järkkynä tilanteesta.
Snoop jatkoi: "Jos en olisi estänyt, missä olisit nyt?"
"Suihkussasi."
Hän kysyi, mitä tekisin siellä. "Odottaisin sinua."
Snoop Dogg kurotti taskuunsa, nappasi jointin, sytytti sen ja totesi:
"Vittu. Tiedän, miksi tyttäresi polttaa."
Voisiko joku tiimistäni heittää minulle pyyhkeen?
Hikoilen niin, että kalu putoaa. Hikoilu Floridassa on erilaista.
Niinpä!
Jos ei ole kasvanut tämän kanssa, miettii, mikä tätä paikkaa vaivaa.
Hiki valuu kasseista kenkään. Hien tippuminen kasseista on mahtia.
Mikä tahansa paita käy. Riisu omasi ja anna minulle.
Minulla on vielä yksi tarina, ja... Siinä riittää kuultavaa.
Kiitti. Hyvät naiset ja herrat, Kyle, entinen sotilas.
Olkaa valmiina.
Lopetimme koiramme.
Jutusta tulee vielä hauskempi.
Se oli hyvä koira. Se todella oli.
Priscilla oli sen nimi. Eka iso koirani. Bullmastiffi.
Paras koira. Muistan illan, jona hankimme sen.
Pentu oli aluksi hermostunut ja peloissaan,
mutta se oli nyt kotona. Halusin ilmaista sen.
Kaikki leikkivät sen kanssa, mutta se oli vähän herkkänä.
Tytöt ja LeeAnn menivät nukkumaan. Join viskiä koiran kanssa.
Puhuin sille humalassa. Muistan sanoneeni:
"Tyttö, sinua odottaa huippuelämä. Ei tarvitse olla hermona.
Nuo pikkutytöt rakastavat sinua hulluna. Tuo nainen hoitaa kaikki tarpeesi.
Minä tulen ja menen, mutta...
Tässä on sopimus, jonka haluan tehdä kanssasi.
Saat kaiken tuon, kunhan poissaoloni aikana -
olet terroristini.
Raivoa aivan täysillä kaikille ovesta sisään astuville.
Sinä kuolet ensin, sitten he."
Pentu sulki silmänsä ja laski päänsä syliini. "Olen kotona."
Oletteko olleet niin pilvessä,
että koiraa halaillessa iskee stondis?
En minäkään.
Eikö kukaan? Okei, kerran.
Kerran minäkin... Sinäkin, vai mitä?
Söin liikaa kannabiskakkua illalla. Olin herätessä yhä pilvessä.
Priscilla tuli sänkyyni. Halailin sitä täysiä.
En tajunnut, että minulla seisoi.
LeeAnn näki sen: "Kenelle mulkku on kovana?"
En voinut lakata nauramasta.
"Priscillalle. Vain se saa minulla seisomaan."
LeeAnn vihasi tuota vitsiä. Tein niin joka aamu keittiössä.
Silitin Priscillaa ja sanoin: "Tiedät, että munani seisoo vain sinulle."
LeeAnn: "Tuo ei ole hauskaa vaan ällöä." Siksi teinkin sitä.
Hankimme uuden koiran. Toisen bullmastiffin, Macin.
Ei koirista parhain.
Se on mahtava. Rakastan sitä. Mutta vähän huora ja vitun tyhmä.
Ja se rakastaa kulliani. Tämä koira...
Jos se näkee kullini, se miettii: "Tuo on minun. Tuon syön tänään."
Tämän koiran edessä ei voi edes runkata.
Priscilla lähti runkatessa huoneesta. "Jätän sinut hommiisi."
Mac näkee runkkaamisen ja juoksee vierelle:
"Heitätkö tuon kepin vai et?"
Panin kerran LeeAnnia takaapäin kuin koirat.
Ajattelin Macin arvostavan sitä. Läimäytin LeeAnnia perseelle.
Sillä hetkellä tajusin, että koira oli hänen, ei minun.
Mac sekosi täysin.
Nykäisin itseni ulos LeeAnnista. Feromonitikkuni vain heilui ympäriinsä.
Koiran silmät kääntyivät takaperin. "Tuon syön tänään."
Olin kauhuissani. Sängyssäni oli 70 kiloinen peto,
koirakin lähestyi minua. En tiennyt, mitä tehdä.
Hienoa. Tajusitteko?
Yhtenä aamuna Priscillan oli vaikea hengittää.
Vein sen eläinlääkäriin.
Lääkäri sanoi, että tilanne oli huono. "Sydämessä on kasvain."
"Se pitää lopettaa." Homma on näin. Vartuin monen muun miehen tavoin.
Isäni opetti minua olemaan itkemättä.
Jos itkin nuorena, hän sanoi: "Älä ole ämmä.
Kerää itsesi. Ole mies, jumalauta. En halua nähdä sinua itkemässä."
Kun sain tyttäriä, isä veti minut sivuun ja sanoi:
"Älä anna tyttöjen nähdä sinun itkevän.
Heidän pitää tietää olevansa turvassa, että sinulla on homma hallussa.
Jos on itkettävä, mene kaappiin tai suihkuun.
Itke itkusi. Sitten tulet ulos ja kestät paskan."
Se ei ole tervettä. Tiedämme sen nyt.
Mutta kun homma menee tunteisiin, teen kuten monet jätkät täällä. Vitsailen.
Jos nauran, lakkaan itkemästä.
Siitä ei ollut hyötyä eläinlääkärillä.
Lekuri kertoi, että Priscilla lopetetaan. LeeAnn itki, ja aloin miettiä vitsejä.
LeeAnn kysyi, tekisimmekö sen siellä. "Kotonakin käy."
Kysyin: "Teenkö minä sen?
Heitänkö sen altaaseen?"
Lekuri oli lopettanut paljon koiria, eikä kukaan ollut vitsaillut asialla.
Se on paras hetki vitsille. Hän nauroi vedet silmissä.
Hän ei edes löytänyt... Hän sanoi: "Ei."
"Painanko tyynyn kuonolle ja odotan, kunnes häntä pysähtyy?
Nostanko sen ilmaan ja pudotan kuin painissa?"
Lekuri nauroi vedet silmissä ja sanoi: "Odota. Lopeta. Ei.
Eräs nainen tappaa sen puolestanne." Totesin, että mitä.
Lekuri: "Sait minutkin vitsailemaan, sairas paska!"
Kysyin: "Onko mimmi hyväkin?"
"Tässä ei ole harmaata aluetta. Hän joko tappaa tai ei tapa.
Kerro, mikä on määritelmäsi hyvästä."
Sanoin: "Hän murtautuu kotiini kello 2.30 aamulla,
tappaa koiran nukkuessamme, hakee muut lemmikit,
liimaa niiden tassut yhteen ja asettaa ne rukouspiiriin sen ympärille.
Siten löydämme koiramme."
Lekuri totesi, että saatana. "Tuo olisi hyvä."
LeeAnn katsoi minuun: "Tämä jauhanta loppuu nyt."
Soitimme tytöille etukäteen. Ei kiva puhelu. Ei suosikkini.
Mutta tytöt olivat mahtavia. Todella. Ei vitsejä heistä tässä jutussa.
Tosi hyviä. Olen ylpeä heistä. He menivät huoneisiinsa, ottivat patjansa,
laittoivat ne olkkarin sohvien väliin, jotta Prisillä oli paikka nukkua.
He valvoivat koiran kanssa koko yön. Kertoivat tarinoita sen pentuajasta.
Kertoivat lempiasioitaan Prisissä.
He itkivät ja käsittelivät tunteita. LeeAnn itki heidän kanssaan. En minä.
Minä en itkenyt. Istuin nojatuolissani ja join viskiä.
Suutuin.
Toisen koiramme olisi pitänyt kuolla kolme vuotta aiemmin.
Tiedätte sen koiran.
21-vuotias, ei näe, ei kuule. Kävelee olkkarissa kahdelta aamulla...
Koiraa ei voi ottaa syliin, koska se ei huomaa sinua. Jos yrittää...
Ajattelin: "Oli sinun vuorosi, Mona."
Aamulla LeeAnn katsoi minuun ja sanoi: "On aika.
Soita sille naiselle." Menin takapihalle. Olin yhä sekaisin.
Soitin: "Oletko se ämmä, joka tappaa koiria?"
Nainen totesi: "Sepä ämmä hyvinkin." Hän oli kylmä, kysyi koiran rotua.
Kysyin, oliko sillä väliä. "Sinä vain tapat sen."
Hän kysyi: "Minkä rotuinen, herra?"
"Oikeastiko? Bullmastiffi." Hän sanoi: "Okei, tulen 45 minuutissa."
Hän katkaisi puhelun.
En edes ehtinyt sanoa, että älä ihmeessä kiirehdi.
Hän ilmaantui kolme varttia myöhemmin poikaystävän kanssa, mikä oli outoa.
Ajattelin heidän olleen syömässä, kun mimmi sai puhelun: "Odota hetki.
Hei, minun pitää tappaa koira. Tuletko mukaan?"
Jätkä kysyi: "Minkä rotuinen?"
Jätkä ei esitellyt itseään.
Hän istui LeeAnnin työtuolissa olkkarissamme ja katseli.
Mimmi antoi Prisille piikin,
jotta sen olo olisi parempi. Olette nähneet sen.
Se on sydäntäsärkevin hetki koko kokemuksessa.
Koira oli kamppaillut koko yön elämässä kiinni roikkuen.
Yhtäkkiä se koki hetken helpotuksen ja...
"Täällä ollaan taas! Loistofiilis! Kuka lähtee kävelylle?
Luulitte minun kuolevan. En kuole tänään. Runkkaatko? Menen pihalle."
Sitten se nousi sohvalle ja romahti.
LeeAnn katsoi minuun ja sanoi: "Teemme oikein."
Laitoimme Prisin sohvalle.
Mimmi käski meidän sanoa hyvästit koiralle.
Sydäntäsärkevää.
Tämä on se hullu juttu. Vanhempana tekee uhrauksia,
jotta lapset ja puoliso saisivat jotain parempaa.
Luopuu tarpeistaan,
jotta heidän kokemuksensa olisi parempi. Itsekin on kuitenkin ihminen.
Ja sillä hetkellä otti päähän,
että minulla oli huono paikka sanoa hyvästini.
Tytöt ja LeeAnn olivat Prisin naamalla kertomassa rakkaudestaan.
Minä vain rapsutin sitä hanurista.
Se ei tiennyt minusta. Olin kuin nurkassa runkkaava tyyppi orgioissa.
Mimmi tuli huoneeseen toisen ruiskeen kanssa.
Hän antoi sen Prisille, joka simahti. Viimeisenä se näki tyttöni ja vaimoni -
kertomassa rakkaudestaan.
En hyvästellyt koiraani. Se oli hienoa, koska ainakaan en itkenyt.
Tilanne rauhoittui, poikkis tuli paikalle. "Moi, olen Nick." Olin, että:
"Vähän myöhässä, Nick."
"Voitko auttaa minua nostamaan koiran Jeeppiin?"
Tajusin, miksi hän toi poikaystävän.
Yhtäkkiä kaikessa oli järkeä. Tajusin, miksi hän kysyi rotua.
Hän ei takuulla uransa alussa kysynyt perheeltä rotua,
tappoi heidän koiransa ja seisoi sitten bernhardilaisen vieressä:
"Olisi pitänyt tappaa tämä lähempänä autoa."
En ollut vielä itkenyt, ja tämä hetki iski minuun.
Miehiin vaikuttaa aina se hetki, jota vähiten osaa odottaa.
Kun Priscilla kuoli, se paskoi sohvalle.
Jäbä nosti Prisin viedäkseen sen paareille,
ja kun hän laittoi kätensä sen alle, käsi sujahti paskaan.
Se oli kuumaa. Sitä oli kellossa. Jäbä meni: "Vittu! Koira paskoi sohvalle!"
Koira oli minun. Puolustin sitä. "Ei hätää, tyttö."
Kun rapsutin sen päätä, tajusin...
Bullmastiffeilla on yleensä tosi ryppyinen otsa. Nyt ryppyjä ei ollut.
Hetkinen.
Jätkät eivät itke hyvin. Emme. Naiset, olette siinä hyviä.
Jätkät itkevät kuin naiset paskovat housuihin.
Naiset eivät pasko housuihin coolisti. Jätkät tekevät sen pää pystyssä.
Mies: "Oho, paskoin housuihin. Pidä wingsit pöydässä. Palaan pian."
Naisella se pilaa koko päivän. "Paskoin housuihin!
Mulla on stringit. Sitä on kummassakin korkkarissa!"
Itkin kuin housuihin paskonut nainen. Vuodin kaikkialta.
Nappasin paarit. Prisiä nostaessa tuijotin kakovaa jätkää.
Hän oli paskan peitossa. Se oli outo hetki alkaa itkeä.
Tunsin tyttärieni laittavan kätensä selälleni.
He hieroivat selkääni ja kävelivät kanssani.
Ulkona kävellessä huomasin tytärteni tietävän,
että lopetan itkemisen vain, jos alan nauramaan.
Kun kävelimme ulos ovesta, jätkä sanoi: "Laitamme sen Jeepin taakse."
Georgia katsoi häntä vakavana:
"Se istuu yleensä edessä."
Katsoin tätä jätkää, joka oli aivan helvetin hämillään.
Hän sanoi: "Aioin istua etupenkillä."
Georgia ei revennyt vaan jatkoi: "Se voi pahoin autossa."
Jätkä oli aivan helvetin...
"Ajamme tosi hitaasti."
Laitoimme Prisin Jeepin taakse.
Jätkä siirtyi sivuun, tytöt astuivat taaksepäin.
He antoivat tilaa hyvästellä koirani.
Voin jakaa tämän, koska tunne on tuttu kaikille.
Koirat ovat niin helvetin hyviä. Kumarruin. Se näytti niin kauniilta.
Sanoin: "Tyttö, olet minulle rakas. Teit kaiken, mitä sinulta pyydettiin.
Olet paras koira. Teit työsi. Perkele, olit paras terroristi ikinä."
Jätkä seisoi sivussa:
"Oliko se terroristi?"
Georgia oli hereillä: "Jäi ISISkin kakkoseksi."
Sitten aloin kertoa sen lempinimiä,
kaikkia sisäpiirivitsejä koirani kanssa. "Pris Potamus Pot Pie.
En aio leikata korviasi irti." Sanoin aina, että korvat olivat minun.
"Kun kuolet, leikkaan korvat irti ja pidän ne."
Nyt katsoin tätä kaunista koiraa miettien: "Näyttäisit typerältä ilman korvia.
Et saisi kamuja taivaassa. En leikkaa korviasi irti."
Jätkä tönötti sivussa kuin patsas: "Hittoako hän sanoi?
Hän aikoi leikata korvat irti." Ila sanoi: "Oikeastaan ne ovat isän."
Sitten LeeAnn ja murhaajanainen tulivat ulos.
Kaikki seisoivat ympärilläni. Vikana sanoin sille:
"Tyttö, munani seisoo yhä sinulle.
Kaluni on tosi kovana nyt."
Kuulin LeeAnnin nauravan. "Vain se saa sinulla seisomaan, kultsi."
Murhaajakaksikko jäätyi täysin.
Ila tuli luokseni, laittoi käden selälleni: "Iskä, ei hätää."
Sitten hän katsoi kaksikkoa: "Jos se herää, soitattehan meille?"
Sellainen on unelmatiimini, jumalauta.
Paljon kiitoksia! Jumalan siunausta. Hyvää yötä!
Tekstitys: Vesa Puosi