[спокійна мелодія]
Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
[драйвова мелодія]
[жінка] Привіт, мамуль. Щось термінове? Я бігаю.
[важке дихання]
Мамо, я ж запитала — термінове чи ні?
А ти знов про дітей і заміж…
Скільки разів ми з тобою обговорювали, що мені це не цікаво.
Ні, я не знаю, коли приїду — багато роботи. Я передзвоню.
[голоси людей, охання]
[обурено] Чия дитина? Народили — несіть відповідальність!
Тут бігова доріжка для дорослих. Дістали.
[Volodymyr Dantes — «Я залишусь молодим»]
♪ Не потрібен паспорт, посвідчення водія ♪ ♪ Щоби знати хто є я ♪
♪ Порадили читати книги Стуса Василя ♪
[жінка] Викличте водія на восьму, забронюйте конференц-залу на десяту,
і підготуйте документи на десяту тридцять п'ять.
[драйвова мелодія]
♪ Я залишусь молодим ♪
[лиття води]
[гудіння блендера]
♪ Я буду вічно живим ♪
[драйвова мелодія]
♪ Я залишусь молодим ♪
♪ Я залишусь, я буду вічно… ♪
[драйвова мелодія]
[водій] Що? Сім п'ятдесят вісім.
О, сім п'ятдесят дев'ять, але це не тому, що я запізнився. Це тому…
-Добрий ранок. -Добрий ранок. Я не повинна вас чекати.
Пунктуальність — це частина нашої корпоративної етики.
Золоті слова.
[стук дверима]
Стерва.
[драйвова мелодія]
[вуличний шум, сміх дітей]
[дзвінки телефонів, голоси людей]
[працівниця] Приїхала, приїхала.
[голоси, дзвінки, стуки рукою]
[працівник] Тихо народ!
Починається.
Вона. Приїхала.
[чоловік] Шухер, шухер!
[напружена мелодія, голоси людей]
[стук чашки]
[стуки підборів]
-Доброго ранку. -Анно Віталіївно…
[Анна] Бути охайним — це частина нашої корпоративної етики і вашого дрес-коду.
-Вибачте… -Вітаю, колеги!
Катю, скільки разів можна повторювати,
ваш персональний дрес-код — чорний низ, білий верх.
Ця блузка білого кольору.
І мене звати Сніжана.
[напружена мелодія зупиняється]
Це колір айворі, Катю.
[напружена мелодія]
[Анна говорить словацькою]
[чоловік відповідає словацькою]
[чоловік говорить словацькою]
[перекладачка] Усі запропоновані вами локації не підходять.
Пан Матуш хоче ще раз зазначити, що їм важливо зробити масштабний проєкт.
Соціально важливий та корисний для обох країн.
[словацькою] Позор.
Чого ж так одразу «позор», нащо так категорично?
Анно, «позор» словацькою «увага», «обережно».
Це пан Матуш до мене.
[Анна] Послухайте, ми запропонували вам найкращі локації, які взагалі існують.
Повірте, що у нашої компанії
найширша база найелітніших об'єктів в Україні.
[перекладає на словацьку]
[говорить словацькою]
Ми даремно витрачаємо час.
[слов.] Це не для перекладу.
Пан Матуш просить підготувати нові пропозиції, враховуючи нові ввідні.
[говорить словацькою]
Чекаємо на нові пропозиції до кінця тижня.
Так звичайно.
[говорить словацькою]
До побачення.
[спокійна мелодія]
[вуличний шум]
[дзвінок телефону]
[жінка] Анно, наші словацькі партнери — незадоволені!
[Анна] Інно Іванівно, ми показали їм наші найкращі локації.
[Інна] Як вчили мене в Оксфорді:
«Не існує неможливих завдань,
є погані виконавці».
Я зрозуміла, ми намагаємось, але…
Анно Віталіївно! Ця угода дуже важлива для нашої компанії.
Залучення іноземних інвестицій в нашу економіку —
життєво необхідне для нас всіх!
Я відправила наших друзів-словаків до вас, бо саме ваш філіал має найкращі показники!
І я на Вас, Анно, дуже розраховую.
Включіться по-максимуму особисто, так як ви це вмієте.
Час — це гроші. Кінець зв'язку.
[стук, скрип дверей]
[голоси людей за дверима]
Ваше капучино.
[дзвін чашки]
[лиття, невдоволений видих]
Холодне, без пінки.
Я не дозволяла вам іти, Катю. І хочу нагадати, що ви тут працюєте не баристою,
у вас є інші посадові обов'язки.
-Нагадати? -Я не Катя.
[інтригуюча мелодія]
Ось! Це всі локації, які ми підготували для словаків.
Червоні — які вони дивились, але їм не сподобались.
Жовті — вони вагаються, але не відкидають.
Скільки їх тут?
Я не рахувала, але сподіваюся, ви рахуєте краще, ніж готуєте капучино.
Треба відкинути всі червоні та оновити дані по всім іншим.
-Чекаю звіт на сімнадцяту. -[здивовано] На сьогодні?
Ні, на Івана Купала…
Так, Катю, на сьогодні. Ми працюємо з сьогодні на сьогодні.
Можете йти.
[інтригуюча мелодія]
[стук дверима]
[стук теки]
[невдоволено] Я не Катя.
[чоловік] У-у-у. Ні, ну нормальний такий букетик, що скажете?
Обожнюю робити сюрпризи своїй коханій.
А як часто ви робите своїм коханим сюрпризи?
Пишіть в коментарях. Для мене важлива ваша думка.
І не забуваймо про вподобайку.
[сумно] Ну чому такі чоловіки
обирають таких жінок?! М?
[еротична мелодія]
[звуки повідомлень]
Тук-тук-тук.
Тут кабінет моєї коханої анакондочки?
[легка музика, стук дверима]
А, Бодя, ти. Давай швидко, у мене купа роботи.
Робота не вовк, в ліс не втече.
Ну, робота може й не втече, а от словаки втечуть до іншої компанії в Україні.
Ти щось хотів?
Хотів. Привітати свою кохану пандочку з річницею.
Кого?
[тваринні звуки]
Твій квадробер-котик хоче нагадати тобі,
що 101 день тому я став щасливим.
Рівно 101 день тому ти з'явилася в моєму житті і я
безмежно щасливий і вдячній долі,
що побачив тебе в тому йога-таборі 101 день тому.
[шипіння]
Мовчи. Це ще не все.
Основний подарунок — йога-СПА ретрит в Карпатах на двох.
В супер віп-люкс-лакшері готелі.
Будемо йожитися тричі на день,
[англ.] Якщо розумієш, про що я.
Смузі, джакузі — все, як ми любимо.
Виїжджаємо прямо зараз.
А вам робили такі подарунки? Як вам? Ставте вподобайки, пишіть коментарі.
Ти зараз серйозно робиш прямий ефір?
Слухай, сюрпризи — це все прекрасно.
Але можна не виставляти все наше життя своїм підписникам?
Тшш.
Пандочка моя, не нервуй, не злись.
[еротична мелодія]
Ай, мені тебе не вистачає.
І я хотів би провести разом з тобою вікенд на двох.
[глибокий вдих]
Ти останнім часом на нервах.
І я… У-у-у…
…не відчуваю твій дзен.
[прицмокування, глибокий вдих]
Твоя сакральна чакра засмічена.
Тобі треба звільнитись з цих стін, змінити атмосферу…
Ти маєш відчути мене.
Маєш відчути Карпати, природу, космос.
[збуджено] Знаєш, я тут подумала — це якраз те,
що мені зараз потрібно і чисто теоретично
я могла би…
[прочищає горло]
…працювати навіть звідти. Так що…
[дзвінок]
Так.
Що?
-Ми зробимо наступним чином. -Угу.
Ти виїжджай сьогодні туди, а я дороблю свої справи і приїду до тебе завтра.
Супер.
[стук взуття, смішок]
Якщо сподобався сюрприз, став вподобайку.
Я вимкнула телефон.
Зебренятко, ти ж розумієш, що це офігенний контент.
Він допомагає нагнати нових підписників.
Знаєш що, краще пішли поганяємо старих співробітників.
Стій.
[еротична мелодія]
Я голодний.
Пообідаємо?
Якщо швидко.
[зітхання]
[еротична мелодія]
[стук взуття, стук дверей]
[стук підборів]
Катю, замовте мені квитки на потяг.
-Куди? -Карпати.
Один квиток. В одну сторону. Готель бронювати не потрібно.
І потрібен трансфер від вокзалу до готелю. Адресу знайдете на сертифікаті.
Зазначте, що авто має бути бізнес-класу, водій не має зі мною розмовляти
і не слухати музику окупантів. Ясно?
Катю, ви що п'єте?
-[Бодя] Уф. -На робочому місці?
[стук пляшки]
Я Сніжана.
І сьогодні я йду на дівич-вечір до подруги.
Здавайте звіт і йдіть куди хочете.
Анно Віталіївно, можна я на завтра все зроблю?
Ну ми цей дівич-вечір місяць планували.
Найкраща подруга на щодня виходить заміж.
Це словаки приходять не щодня,
Вони не чекатимуть, поки ви нагуляєтеся, і всі вийдуть заміж.
Ну Анно Віталіївно, ну будь ласка.
Ну серйозно. Ну не будь злою мачухою.
Пусти Попелюшку потусить.
Богдане, у нас тут не дитячий садочок.
Вам ця робота потрібна?
Потрібна. Якщо ви вийдете з цього офісу, не зробивши звіт,
можете в нього більше не повертатися.
Ви мене почули?
Квіти в кабінеті поставте у вазу.
[угукання]
[стук квітки]
[вуличний шум]
[звуки нічних комах]
[наспівуючи] Червоне — то любов
А синє…
Червоні…
[шелест паперу]
…не підходять.
Чи сині не підходять? Чи це я вже синя?
Заплуталась в словаках.
[стук по клавішах]
М-м… Квиток на потяг.
Тобі краще мітла підійде, відьма.
[дзвінок]
-[англ.] Сніжана. -Сніжана, ти де?
[англ.] Ти де?
Збираєшся приїжджати? Знаєш, що несеться?
[англ.] Ми прочекали тебе вже годину.
Ти приїжджаєш?
[Сніжана] Я маю дуже багато роботи, вибачте, але я думаю, що не зможу.
[фукання]
-Крінж. -[англ.] Так, або ти приїздиш до нас…
Або ми приїжджаємо до тебе.
[англ.] Ми тебе знайдемо.
[інтригуюча мелодія, шелест паперу]
[шум коліс стільця]
Хотіла поїхати в відпустку з Богданом в Карпати?
Зараз ми з Катею тобі такий ретрит влаштуємо,
що ти ім'я усіх своїх колишніх секретарів згадаєш.
[клацання по клавіатурі]
О, «Перлина Закарпаття».
Подалі від міського шуму та метушні,
в самому серці могутніх Карпатських гір.
[стуки рук] Недешево. Ну, але я заплачу.
Зроблю тобі прощальний подарунок.
Бо гідність дорожче за гроші.
[клацання по клавіатурі]
Подалі від людей.
Щоб більше нікому життя не псувала.
До нас важко дістатися, рекомендуємо скористатися нашим транспортом.
Та це просто джекпот!
А ось і трансфер бізнес-класом.
[клацання по клавіатурі] Прохання водієві зустріти з написом
«СУКА».
[клацання, інтригуюча мелодія]
[шум стільця, задоволений видих]
[сигнал потяга]
♪ Гори вдалині ♪
[Анна] Так, Богдане. Так, щойно приїхала. Скоро буду в готелі.
Ні-ні, шампанського не хочу, і джакузі теж не треба.
Я прийму душ. Мені ще купу роботи робити. Так, бувай.
[шум потяга, сигнал потяга]
♪ Не зрівняються жодні міста ♪
♪ Тільки у горах я чую себе ♪
♪ Духом лечу, полем лечу до небес ♪
[стукіт валізи, щебетання пташок, наспівування чоловіка]
[чоловік] Де ж ця Анна?
[щебетання пташок, шум валізи]
О, вітаю.
Не в той бік.
Ласкаво просимо до перлини закарпатських курортів.
Пару годин — і ви будете в раю на землі.
І замість яблук і ладану, вам буде пахнути бринзою, смерекою.
-Сідайте. -Що це ви робите?
Ви збираєтеся везти мене на цьому одороблі?
Ага, я і сам тішуся. Мощна звірюга.
Я його назвав Олекса Довбуш. В честь свого пра-пра-пра…
Тшш! Я замовляла бізнес-клас.
Йо! А ви думаєте, ми що з Олексою тут робимо?
Бізнесом займаємося.
Я задурно туди-сюди мотатися не буду.
-Є якісь інші варіанти? -Йо, пані, ми на Закарпатті.
У нас варіантів, як на шведському столі в Турції.
О! З дідом Антіном можете махнути — наш мєсний кур'єр.
[напружена мелодія]
Жартуєте? Дуже смішно.
Я поїду з вами.
А я зразу побачив, що ви Олексу полюбили.
Присідайте, будь ласка. Прошу.
Пані, вам допомогти?
Так, якщо можна.
[звук розстібання, скрикування, напружена мелодія]
Це харасмент!
Це вам за Олексу, якого ви одороблом назвали,
а це як мінімум бодішеймінг. Так що один-один, іграєм дальше.
Велкам!
[стук дверей]
-Всьо, давай. Будь здоров, дід. -Бувай-бувай.
[напружена мелодія, шум машин, іржання коней]
[інтригуюча мелодія, шум машини, мукання корови]
[деренчання]
До речі, залиште телефон, зачекіньтеся з природою,
-зробіть вподобайку баношу, смереці. -Тшш.
[дзвінок телефону]
Інно Іванівно?
-Ви Іванівна? -Тшш.
Ні, я не в офісі, я буду в понеділок.
Я пам'ятаю, щодо локації для словаків. Так, якраз цим займаюся.
-Що ж я хотів вам сказати? -Тшш!
Дуже розраховую. Кінець зв'язку.
А я вже починаю привикати до тої вашої лівої ручки.
[наспівування чоловіка]
Перевірте право власності на земельну ділянку № 14.
[скрикування]
Що робиться?
Що ви кажете?
[Анна крекче]
Я кажу, не картоплю везете.
Можна обережніше?
-Правильно крумплі. Хе-хе. -Що?
То по-вашому «картопля».
[виразно] То є мої гори.
-І я тут ґазда. -О боже.
І хто прийде в мою хату і буде мені розказувати…
От-там знімали ту локацію, так?
А хто возив? Правильно. Не я. [інтригуюча мелодія]
Олекса був на ремонті. Курва, підвів.
Пристебніть пасочки безпеки — взлітаєм.
[англ.] Ласкаво просимо до Закарпаття!
[спокійна мелодія]
[глибокий вдих та видих]
Ну де ж ти ходиш, моя трояндочка? Я собі місця не знаходжу.
[стук у двері]
[зітхання]
Понеслась.
Так, хлопчики, починаємо.
Панда — телефон.
Вмикай пряму трансляцію. Як почнеш, скажи.
[видихи]
Йов, народ. Час Ч — настав! Моє хвилювання — у-у-хув.
Ставте вподобайку, пишіть в коментарі, адже для мене це дуже важливо.
[інтригуюча мелодія]
[гуркіт мотору, звук дверей]
[чоловік] Приїхали!
Не забувайте свої речі.
Дякую, що скористалися нашими авіалініями.
[Анна зітхає]
-Де тут ресепшн? -Ресепшн? Ресепшн тамо, все включено.
Будьте як дома, не забувайте, що ви в гостях.
І накиньте щось на себе — хмариться, ноги крутить.
Бігме буде дощ! Ой, доле моя, доле…
[шум машини]
[напружена мелодія]
[гуркіт грому]
[голосно] Гей, поверніться. То не той готель.
[криком] Ей!
[завивання, грім]
Довбуш доморощений.
Так.
Як тебе там?
[дзвінок телефону]
[дзвін пляшки, дзвінок телефону]
-[Сніжана] Алло, це хто? -Катю, це взагалі що таке?
-Сніжана. -Це взагалі зараз немає жодного значення.
Ви мене куди відправили?
Туди, де тобі й місце. Ой як хочеться водички.
Катю, ви мене відправили не в той готель.
І це вкрай непрофесійно.
Якщо ви негайно не виправите цю ситуацію,
я вас звільню.
Я не збираюсь терпіти подібного ставлення в своїй компанії.
Це я не хочу більше працювати в пихатої, самозакоханої,
лицемірної зміюки, яка не бачить нічого,
крім свого роздутого, пихатого, зарозумілого его.
[грім, охає]
Побудь три дні серед природи, подалі від людей.
Щоб хоч цей вікенд нікому життя не псувала.
І хай Богдан хоч відпочине від такої мегери.
-Що він взагалі в тобі знайшов? -Перепрошую?
А пізно перепрошувати. Перепрошення не приймаються.
Я звільняюсь.
Бронювання на апартаменти кинула на робочу пошту.
[англ.] Щасливої відпустки.
[звук поцілунку, смішок ]
[грім, лиття дощу, охання]
О боже!
[охання]
[спокійна музика]
[кряхтіння, грім]
♪ Влюбились у 23-му році-пророці… ♪
♪ Кого не спитаєш — всі в шоці ♪
Ні-ні, тільки не це.
[лиття дощу, ахання]
♪ Що ми влюбились у 23-му році-пророці… ♪
[лиття дощу]
[спокійна музика, скрип дверей]
Рум-сервіс.
Шампанське, цукерки та засіб від печії.
Все, що просили на ресепшені.
Бляха.
[шум дощу, грім]
[стук дверима]
[тріск вогню, стук взуття, важке дихання]
Ну, не так вже і погано.
[глибоке дихання]
Фух!
Ну й поїздочка…
[скавчання, гавкіт]
[налякано] О боже! Хто ви такий?
[чоловік] Я тут спав, поки ви не лягли на мене.
Га? Я бачу, що ви спите, але що ви тут робите?
-Я тут живу, точніше ми тут живемо… -Це що, жарт якийсь?
[інтригуюча мелодія, скрикування, грім за вікном]
Я схожий не стендап-коміка?
Це моє.
Послухайте.
-Каву будете? -Так, капучино.
Секретарка вважає, що я тупа… Неважливо, що вона вважає.
Важливо, що цей будинок заброньований на моє ім'я, і я буду тут жити.
Зовсім ні. Це мій дім.
[Nazva — «Чужію я»] ♪ Чужію я ♪
♪ Вже заіржавіло листя ♪
♪ Чужію я ♪
♪ Наснись, наснись моє місто ♪
♪ Чужію я ♪
♪ Полишу справи і втому ♪
♪ Чужію я ♪
[автовідповідач] Абонент знаходиться поза зоною досяжності.
[стук телефону]
Так, продовжувати будете? У мене погодинна оплата.
[сумна мелодія]
[грім]
Гаряче у велику кружку,
з густою щільною пінкою не більше двох сантиметрів на рослинному молоці.
[грім]
-То як, ви кажете, вас звати? -Я Анна Віталіївна.
Керівник відділу продажів
найтитулованішого агентства нерухомості в Києві.
І я буду тут жити.
Хм, стає ще цікавіше. [лиття води]
Не гаряче.
[стук взуття]
[лиття води]
[стук взуття]
[грім, охання]
Продовжуйте, не зупиняйтесь.
Я буду тут жити не завжди. Тільки цей вікенд.
Моя секретарка щось наплутала і викликала трансфер з вокзалу
не в той готель, де мене чекають,
а чомусь в цей будинок, який вона орендувала. Розумієте?
[чухання бороди]
Так.
Дуже цікава історія. Але ви щось переплутали.
Ідемо, ідемо. Ем, тут живу я.
А вас попрошу покинути…
мій будинок.
Але на вулиці злива.
Не солодка, не розтанете.
Що ви робите, там ніч на дворі!
[грім]
Так.
[грім, лиття дощу]
[жінка] Ой, оце так вляло!
Назар… А…
А ви, напевно, Анна?
Так, я Анна. Я Анна Віталіївна.
-Нарешті хоч одна притомна людина. -Тітко Марійко, хто це?
[розгублено] А чому ти не попередив, що ти приїдеш?
Господи! Господи, Назарчику, ти мій хороший. Та я ж…
Ой, боже, який ти змарнілий, мій хлопчик. Вас що там не годують на тій війні чи що?
Годують-годують.
Я вперше отримав відпуску за два роки. Хотів її провести вдома. Спокійно. Один.
Точніше, вже вдвох.
Ем, просто ти ж не попередив, що ти приїдеш, а?
А я тут… Я тут здаю твою хатку через Інтернет.
Ну а шо, хоч копієчку заробити. Боже, ти знаєш, які зараз ціни?
Ех, неможливо вижити на ці гроші. Ти не дзвониш, не пишеш.
[обурено] Я був трішечки зайнятий. Що значить «ви здаєте мою хату»?
Ну ти ж хотів, щоб я погледіла за хатою, то я і погледіла.
-Тітко Марійко, я не це мав на увазі. -[Анна] Так, стоп-стоп-стоп!
Перепрошую, що перебиваю вашу задушевну і дуже змістовну розмову, але знаєте що?
Я теж зовсім не планувала бути тут.
Значить так, ми робимо наступним чином:
я залишаюся тут на ніч, а завтра повертаюся в цивілізацію.
А ви вирішуйте свої проблеми як хочете, мене це не стосується.
[лиття дощу]
Почекайте.
-Що значить «почекайте»? -Дощ закінчиться, буде все гарно!
[лиття дощу, весела мелодія]
Я дозволю вам залишитись…
[стук дверима]
…тут до ранку.
-Але є одна умова. -Яка ще умова?
Ви вип'єте капучино. Я так старався.
А ви навіть дякую не сказали.
Дякую за що? За цей еліксир життя?
Будь ласка, не плюндруйте благородне слово «капучино».
Або так…
[скрип дверима, грім]
…або так.
[весела мелодія, шум дощу]
Ага. Угм.
[здавлені ковтки]
[Марійка] Ласкаво просимо в «Перлину Закарпаття»!
[грім]
Я знайшла її.
Я знайшла ідеальну локацію, яка відповідає усім вимогам оновленого брифу.
[перекладає словацькою]
Супер! Супер!
[говорить словацькою]
Чудово! Прямо зараз підпишемо меморандум про співпрацю.
Я тебе за це поцілую.
[оплески, весела мелодія]
[весела мелодія]
Фу! Фу! Так. Все.
З мене досить.
[щебетання пташок]
♪ Це мої гори, і я тут ґазда… ♪
[шум валізи, стук дверима]
Доброго ранку.
-Доброго ранку. Вже їдете? -Ага.
[важке дихання]
-Так. -Не бажаєте фірмового капучино?
За рахунок закладу.
Ні, дякую. Я ще відчуваю післясмак після вчорашнього.
[шум валізи]
[чоловік] Назаре, радий бачити!
Петре Васильовичу, заходьте!
А де ваш адміністратор?
-Та, що вчора була? -Не знаю.
[стук, скрип велосипеда]
Ось тобі свіженькі, з маком і вишнями, все як ти любиш.
-Здоров, Васильович. Не треба було. -Дай Боже здоров'я. Тримай.
[вдих]
Який запах!
-А? -А який смак!
-Як в дитинстві! -[сміючись] На здоров'я!
До речі, як справи в сільраді?
Та які там у нас справи. Ти як? Надовго?
-Не знаю. А що я? -А це хто є? Познайомиш?
Ця сучка? Та якась прибилась до мене. Залишилась зі мною.
-Перепрошую? -[поперхнувшись] Ви ще тут?
[щебетання пташок]
Це туристка з Києва.
[дзижчання мухи]
-Але вже їде додому. -Угу.
Чуєте, я зараз на дрон збираю. Не бажаєте долучитись?
-Будь-який донат підійде. -Ви знаєте, я би з задоволенням.
Але мій телефон вчора прийняв грязьові ванни.
І він досі оговтується після процедур.
-О, а я якраз вас шукала. -Дай Боже здоров'я, Марійко.
-А я, Ганнусю, вас теж шукала. -Я не Ганнуся, я Анна.
Як Анна Київська, донька Ярослава Мудрого.
Назаре, чуєш?
[інтригуюча мелодія]
А я що хотіла запитати? А ви ж сьогодні не їдете, правда?
-Я? -Ну а чого їхати?
Дивіться, яка в нас тут краса.
Відпочинете, якщо ж так далеко вже заїхали.
А дивіться, що в мене є. Сніданок. У вас, між іншим, номер зі сніданком.
-Мені… -А от дивіться, які квіти.
Боже, ми ж заквітчаємо тут на Івана Купала все цим.
Просто розумієте, є один нюанс.
Я вам не можу повернути кошти.
Я купила несушок, бо мої кури не несуться. Така біда для села, коли кури не несуться.
[шикання]
Мені не потрібні ваші гроші. У мене раннє виселення.
Викличте мені водія.
[інтригуюча мелодія]
Якого водія?
Який відвезе мене назад у цивілізацію.
Ваш цей бізнес-колега, який вчора мене сюди привіз.
Я не знаю, як його звати,
я не запам'ятовую ім'я обслуговуючого персоналу.
-А-а, Олежка! -Хай буде Олежка.
Так от, дивіться.
Ідете туди з горба, бачите, там сосни.
І там буде зелена хата.
То побачите одразу, там не помилитесь.
-Які горби? Ви не зрозуміли. -Ну як…
Марійко, можна тебе на хвильку? Вибачте.
Марійко, ти сьогодні така… Йой, як Бейонсе з останнього концерту.
-Петре Васильовичу. -Ну, то я тобі точно кажу.
А во, на.
[цокає язиком]
[інтригуюча мелодія, вдих та видих]
[механічні звуки]
Щасливо залишатись!
Наче вже прощалися.
[криком] Ей! Є люди?
[дзижчання комах]
[кректання]
[криком] Таксі!
[відлуння, щебетання пташок]
[стогін]
[Сніжана] Я жахлива людина.
Я не стримала напад гніву і свідомо вчинила дуже погано з іншою людиною.
[психолог] Це ваша внутрішня дитина вирвалась на волю.
[спокійна мелодія]
Давайте про це поговоримо. Розкажіть мені про своє дитинство.
Які стосунки у вас були з батьками?
А до чого тут моє дитинство і батьки?
Ви знаєте, всі наші дорослі проблеми, комплекси і фобії
лежать у площині нашого дитинства. Приховані або…
[шелест серветки]
…відкриті образи на батьків. Дякую.
[шмигання]
Вибачте, це непрофесійно.
Давайте продовжимо.
Можливо, ви взагалі не на своєму місці.
Ким ви хотіли бути у дитинстві?
-Ну, я мріяла стати співачкою. -Співачкою, дуже цікаво.
Мікрофон як фалічний символ.
Цікаво, цікаво.
[вібрація телефону]
А ви знайомі з виразом, що артист – це той, хто сором загубив?
-Алло? -Алло, Богдане.
Сніжана, Анна не приїхала в готель.
-Я збираюсь у поліцію. -Не треба в поліцію. Я знаю, що трапилось.
[щебетання пташок]
[напружена мелодія, шум валізи]
[скрип під час закручування]
Ей! Ей, шановний!
Слухайте, пам'ятаєте мене?
Ви вчора мене відвозили.
Вас забудеш. Звісно, пам'ятаю!
От і добре, ви вчора мене привезли не в той готель,
тож негайно відвезіть мене на вокзал.
Ні.
Що значить ні? Я заплачу. скільки?
Ніскільки.
А, ясно.
-Цього вистачить? -Я перепрошую, вам що не сказали?
Що мені мали сказати?
Це є Закарпаття, дєтка!
Вчора була злива, дороги розмило.
Ми, звісно, передзвонили, куда треба. За дні три-чотири зремонтують.
А до того ні до нас, ні від нас — ніхто їхати нікуди не буде.
Як це нікуди? Я не можу тут бути три-чотири дні.
Це неможливо. Негайно відвезіть мене до вокзалу, я вам сказала!
[стогін від болю] Ай!
А ви, ці городські, смішні прям рвань.
Дайте мені свій телефон, я подзвоню кому треба і мене заберуть звідси.
Посейдона йому в куми. Хе.
-Візьміть в бардачку там. -Тут?
Так.
[стук, звуки курки]
І свій закрий.
Блін, я не пам'ятаю жодного номера, окрім банківського рахунку.
Так, скажіть мені номер місцевого таксі.
[кривляючись] О, це можна. Нуль, дев'ять, три… [клацання в телефоні]
…один, один, вісім, дев'ять, 14.
[напружена мелодія, гудки, дзвінок телефону]
То є моє таксі, і я тут таксист.
І хто прийде, і буде мені дзвонити, мішати робити,
піде пішком звідси по двійному тарифу.
Жартівник. Ще один стендап-комік.
Я вже бачила такого. Отам, на горі, живе, зветься Назар.
Може вам об'єднатися і в турне по Закарпаттю?
Я вам і назву придумала — Перлинки Закарпаття.
Чого ви кислотою плюєтеся? Не ображайтеся.
Можете взяти собі і користуватися.
Вставте свою сімку й дзвоніть, куди хочете.
Правда, старенький, дванадцятий, але…
[щебетання пташок]
-Я правда можу взяти? -Прошу, забирай.
-…те. -Дякую.
[інтригуюча мелодія]
Можна на «ти».
Але то ви жінки — всі однакові.
Тільки дали айфон — все, з очей іскри.
Зразу на «ти».
Та заспокойтесь.
Я, як тільки знайду як звідси вибратись, одразу вам його поверну.
Так-так.
[кукурікання]
Мені так казали і з десятим, і з одинадцятим.
[наспівуючи] Ой, доле моя, доле.
Тепер сам з андроїдом.
[щебетання пташок, спокійна мелодія]
[щебетання пташок, плескіт води, спокійна мелодія]
[дзвінок телефону]
[пошепки] Кохана! Кохана, привіт. Ну нарешті.
Гей, тшш.
Бодя, тут така справа…
Коротше, ця Катя чи як там її? Сніжана.
Вона замовила трансфер з вокзалу не до того готелю, що ти мені подарував.
А в якусь, не знаю, Закарпатську діру, бачиш?
Я дуже хвилювався, коли ти не приїхала.
У мене навіть, моя анакондочко, волоссячко почало випадати.
Але потім я зібрався і подзвонив Сніжані.
Сніжана сказала, що випадково, помилково відправила тебе не в те село.
[щебетання]
Хух!
Тут пройшла злива — дороги розмило.
Я втопила свій телефон, тому телефоную не зі свого.
А ще, схоже, що я застрягла тут дні на три-чотири.
[глибокий вдих]
Значить так, кохана, я тебе врятую.
Я зараз же, заради тебе, відміняю масаж і виїжджаю в те село, де ти знаходишся.
Як воно називається?
Як називається?
[щебетання пташок]
Ей! Слухайте сюди, як село називається?
[музика в навушниках]
[дівчинка] Ви теж тікток знімаєте?
Вся моя поїздка сюди — суцільний тікток. Як називається це село?
А, це… Мешкети.
Село називається Мешкети. Та що там…
Я тебе почув, ти телефонуєш мені по відеодзвінку.
Я зараз же, заради тебе, відміняю на сьогодні басейн,
збираю манатки і виїжджаю в Мешкети. В гугл-мепс проб’ю.
Я тебе кохаю, я тебе врятую. Кохаю, кохаю, кохаю.
[драйвова музика]
Мешкетів нема на гугл-мапс.
[драйвова музика]
[шум валізи, стуки каміння]
[напружена мелодія]
[важке дихання]
[сумно] Ну чому, ну чому все погане трапляється зі мною?
[стуки, кректання, напружена мелодія]
[крик, відлуння]
[важке дихання, щебетання пташок]
[спокійна мелодія]
♪ Тільки у горах чую себе ♪
[спокійна мелодія]
[клацання в телефоні, щебетання пташок]
Ну давай же, бери слухавку.
[шум води]
[спокійна мелодія]
[дзвінок телефону]
Телефон?
-Кажи. -Інно Іванівно, нарешті додзвонилася.
-Я знайшла ідеальну локацію для словаків. -Менше слів, більше діла. Показуй.
Хм… Яка краса! Неймовірний пейзаж.
Якраз для найбільшого спа-центру в Східній Європі.
Ось там — чудове місце для чанів, а ось там ліворуч — для лазні.
І не забудь підписати з місцевими жителями згоду на будівництво.
Я підготую всі фото та відеоматеріали й одразу ж їх надішлю.
Можеш, коли хочеш. Кінець зв’язку.
[спокійна мелодія]
[щебетання пташок, дихання собаки]
[сигнал потяга, шум поїзда]
Ах, краса.
Добрий день, а ви не підкажете, таксі? Туди, так? Дякую, дякую.
Фух… Ніфіга собі таксі!
Хе. Добрий день.
[шум машин]
Вітаю, пане, а ви не підкажете, як проїхати до Мешкетів?
Так, але…
[шум машин]
Діду, а ви знаєте, як проїхати до Мешкет?
-[чоловік] Знаю. -Супер, поїхали.
-А я не поїду. -Що значить «не поїду»?
-Не поїду, дороги розмило. -Грошей скільки?
Не в грошах щастя, хлопче.
Значить так, доля вирішила кинути мені черговий виклик.
Окей, я його приймаю.
Окей, і не через таке проходили.
[інтригуюча мелодія]
Кохана, твій лицар мчить до тебе.
[шум коліс]
[інтригуюча мелодія]
[механічні звуки]
[важке дихання Анни]
[Назар] Знову ви?
І я рада вас бачити.
[глибокий вдих та видих]
Якщо ви щось забули, я можу вам це винести.
[стомлено] Послухайте,
дороги до міста розмило,
інших варіантів житла тут немає. Повірте, я в цьому розбираюся.
Тож поки їх не відремонтують, я буду жити тут.
Три, можливо, чотири дні. Хочете ви цього чи ні.
[щебетання пташок]
Відставити. Ми так не домовлялись.
Значить так.
Я з вами ні про що не домовлялася.
Я заплатила за це житло, тому, якщо ви мене звідси виженете,
я підійму такий скандал, що ваша тітка, як там її, Марійка?
Так ось, вона від сорому не те що жити в цьому селі не зможе,
вона вулицями пройтися не зможе.
[інтригуюча мелодія]
Рада, що ми з вами домовились. Ох.
Що ще?
Тільки три ночі.
Але ти в моєму будинку і будеш жити за моїми правилами.
Якими ще правилами?
По-перше, у мене не палять.
Ох… Що-що?
Слухай, я не почула.
І занесіть, будь ласка, мою валізу до мене в кімнату.
[мелодія стає драйвовою]
[стук дверима]
[шум двигуна мотоцикла]
[драйвова музика, шум двигуна мотоцикла]
[стук у двері]
[дівчина] Назаре!
[спокійна мелодія]
[скрип дверей]
Агов!
В селі кажуть, ти дома.
Я тобі чизкейк з яфиною принесла.
[прочищає горло]
-Назара вдома немає. -[дівчина] А…
Випереджаючи ваше наступне запитання, я не знаю, де він і коли буде.
Чизкейк можете поставити сюди — де решта їжі, яку носять ваші односельці.
-А ви хто? -Так, ручка… Я?
Я Анна Віталіївна, я тут живу.
Якщо у вас більше немає запитань, зачиніть за собою двері.
[інтригуюча мелодія]
[стук дверима]
[мелодія наростає]
[шум коліс]
[дзвоник]
[інтригуюча мелодія]
Пане Петро, ось це — квиток у щасливе майбутнє для Мешкетів.
Якщо мешканці підпишуть згоду на розбудову туристичної інфраструктури,
сюди попливуть іноземні інвестиції, а це величезні гроші на розвиток села.
Ви ж цього хочете?
Ну а як же?
Гроші на розвиток села — то завжди дуже добре.
-Я згодний. -Так.
[щебетання пташок, лиття води]
-І що це? -На, понюхай.
Фу!
-Шо фу? -Фу!
Тут вам мінерали, біобактерії, ті во,
та купа іншої корисної трахомудії.
-Нащо вона потрібна? Мух відлякувати? -Дивись.
Та за цією багнюкою навіть з Франції приїжджали,
щоб там у себе крема робити. Зара, зара, покажу.
Ах… Дивись.
-Видиш? -Нічого собі, французи приїжджали.
А ти думаєш, відко в мене той французький шарм?
Від паризьких гостей навчився. Як там? Сон манефік.
І що це означає?
А я не знаю. Але файно звучить, нє?
А як думаєш, Марійці сі сподобає?
Сподобається, сподобається. Слухайте, тут ідеальне місце для СПА.
Та чекай строчити свої списки, я тобі ще не всьо показав.
У нас тут пасіка є, виноробня… [плескіт води]
…стара сироварня.
Та всьо, шо хочеш.
-Ну, то взувайтеся і йдемо. -Чекай, а де мої…
[драйвова музика]
[драйвова музика, шум двигуна]
[Марійка] Дістав його врешті?
А то я думала вже продавати, скіко стояв оце, пилюкою припадав, а?
[шелест трави]
Рада тебе бачити, Назарчику.
Давайте я. Чому не кажете, що треба допомогти?
Не знаю, може, ти зайнятий.
У тебе ж гостя, якусь увагу їй треба приділити.
О, їж ягідку, тільки назбирала, свіженька.
Як там Ганнуся?
Жива-здорова.
Ой, дякувати Богу.
Угм.
А я он про шо думаю, Назарчику, може, ти якось придивися.
А шо, диви, яка гарна дівка — розумна, витончена така.
Може, це якраз твоя доля тобі в двері постукала.
Ну, а шо? Диви, у всіх однокласників вже дітки бігають.
-Ти шо? -Так, відставити звідництво.
І досить шукати мені наречену.
Не на часі якось.
Ага, кохання завжди на часі.
[дівчина] Назаре! Привіт.
-З приїздом. -Привіт.
-Добрий день, тітко Марія. -Добрий день.
А я заходила до тебе, чизкейк приносила.
Не треба було витрачатися. Але дякую.
А в тебе там якась дівка в хаті. Вона з тобою? З війни?
Це квартирантка тітки Марійки. Ну що, це все?
Ой, так, дякую тобі.
Шо то чоловічі руки, я б до ночі тут крутилася-крутилась.
[чмокання]
Мій хороший.
На…
-[награно] Златочко, тож на варення. -А…
[драйвова мелодія]
[драйвова музика в телефоні, звуки повідомлень]
[дівчинка] Ось такі прикольні відосики краще залітають.
[жінка] Йо, йо, я поняла.
Ану, дитинко, повзерай, кулько в мене переглядів з моєй Матільдов?
Ого, так ви тут прямо вайбовий краш. Знімайте Матільду ще!
-[Петро] Бабуся Килино, слава Ісу! -Навіки слава, Петре!
-То є Ганнуся. -Я Анна. Анна з Києва.
Та-та, наша гостя з Києва. Вона тут на екскурсії по селу.
-Добрий день. -Доброго дня.
Буде допомагати нам екотуризм розвивати.
Покажеш їй оту свою вишивку, яку ти в Інтернеті продаєш?
Ти такого ще не виділа!
Бабуся Килина у нас тут місцева знаменитість, правда?
[смішки]
Слухайте, якщо ви така знаменита, може, ви мені дасте автограф?
А шо то?
Це згода на розвиток інфраструктури в Мешкетах.
-Ага. -Щоб вашу вишивку побачив увесь світ.
[говорить нерозбірливо]
А ви мені ще щось покажете зі своєї вишивки?
Так то буде свято, Івана Купала, прийдете та то всьо повзераєте.
Там вшистко ходять в моїх сорочках. Подивиш.
-Так, всі. -Я йду, бо мені треба корову доїти.
Так, добре.
Ану, Ганнусю, ходь бабці поможеш, давай.
[інтригуюча мелодія]
[дзвін металу]
[шипіння води]
Давай домовлятися.
Я спокійно підхожу, а ти спокійно даєш мені все, шо мені треба.
Давай!
[скрикування]
[сміх]
[мукання корови]
А у мене все під контролем. Ми зараз домовилися, зараз все буде.
-Це шо таке? -Се — чудо техніки.
А що з цим робить?
Отколи в мене Матільда появилась і маю три корови, я вже не дою руками.
[щебетання пташок]
Я щось не розумію.
Мені що, треба LPJ-масаж корові зробить, перед тим як вона мені молока дасть?
-Ганнусь, то, може, краще донат? -Із задоволенням.
♪ Це мої гори і я тут ґазда ♪
[звуки коней, мекання, дзвін металу]
[гудіння газонокосарки]
[шум з вулиці]
[гудіння газонокосарки]
[криком] Агов! Гей!
[шум газонокосарки]
[весела музика в навушниках]
-Слухаю. -Дайте мені поспати.
Я працюю, не заважайте.
Не спите самі, дайте поспати іншим.
Якщо не можете, значить, не так сильно хочете.
Послухайте, шановний, невже не знайшлося іншого часу в цілій добі
для того, щоб покосити цей клятий… Цей прекрасний газон?
Вибачте, я не взяв дозвіл на те, що мені можна робити у себе вдома.
І в котрій годині. І, до речі…
не розкидайтеся моїми речами.
[стук подушки]
Дякую.
[шум газонокосарки]
[драйвова мелодія, шум двигуна]
[плескіт води]
[драйвова музика]
А зараз покажу тобі нашого знаменитого коня,
якому французи масаж робили.
Ади, який жеребчик!
-[Злата] Добрий день. -Дай боже здоров’я!
А це наша незамінна конюхиня, Златка, познайомтеся.
А ми вже знайомі.
Що, не виспалась, сусідка?
Назар весь ранок спати не давав.
[сміючись] Діло молоде… Хто любить вночі, хто – зранку.
Це ви взагалі про що?
[звуки коня]
Ваш Назар, між іншим, увесь ранок під моїми вікнами косив свій газон.
А це, виявляється, досить голосно.
Скільки не просила цього не робити, йому було байдуже.
Ну, я так і кажу.
Хтось любить увечері, хтось вдень… Косити.
А ти про що подумала?
Ти б із ним не сперечалася.
Я Назара зі школи знаю, він слів не розуміє.
То мені з ним мовою жестів розмовляти?
Ну, ти не говори, а дій. Як-то кажуть, не словом, а ділом.
Не ділом, а тілом.
Йой, та шо ж мене не в той бік сьогодні поверта…
[щебетання пташок]
Ходімо, щось покажу там, за сіновалом.
♪ Гори вдалині ♪
♪ Майори, о ясна річко ♪
♪ Понад річкою веди ♪
♪ Туди де, мене чека милий мій ♪
♪ Говори до мене, нічко ♪
♪ Будь сестричкою, скажи ♪
♪ Чи вийдеш, чи лиш я зоря його мрій ♪
♪ Чи чекає милий ♪
♪ Чи вже всіх зустрів поміж гір ♪
♪ Це мої гори і я тут ґазда ♪
♪ З моїм селом ♪
♪ Не зрівняються жодні міста ♪
♪ Тільки у горах чую себе ♪
♪ Духом лечу, полем лечу до небес ♪
[шум двигуна]
[весела музика, мекання овець]
♪ Гори вдалині, гори вдалині ♪
А це що такі за палки?
Хех, палка?
Ех, Анна Київська, нічо то ви не знаєте про душу українських гір — трембіту.
О, дивися, ця красуня — це найдовший музичний інструмент у світі.
Це такий прадавній гуцульський гаджет.
Хех, та-та, трембіта розказувала про всі події межи сусідніми селами.
А зараз з нею і донатять.
Ну звичайно.
[гудіння трембіти]
♪ Гори вдалині, гори вдалині ♪
[шкребет щітки]
[стук дверима]
[стук підборів]
Можна хоча б в хаті не диміти?
Тут нема диму, це сучасні технології.
А я відчуваю дим. І неприємний запах.
Як можна відчувати те, чого не існує?
Тут немає процесу горіння, тож нема диму.
Тільки пара.
[кашель]
Але…
А це — звичайне вікно, і воно працює безвідмовно.
[щебетання, Анна охає]
Ой!
[глибокий вдих та видих]
Куріння шкодить вашому здоров’ю.
[стук підборів]
[стук дверима]
[дзижчання комах]
[Анна, гучний спів] О, ви ж мої Мешкети
Дякую вам за відпочинок
Це відпочинок моєї мрії
Не знаю кращого місця
Для свого відпочинку
У-у-у! О-о-о!
[стук у двері]
У-у-у!
[шум фену]
Є розкішне волосся у мене…
Стукати не вчили, нє?
-Я стукав. -Що ти кажеш?
[голосно] Кажу: я стукав!
Ти чого кричиш? Ніч надворі.
Ви можете не співати? Я не можу заснути.
Вам не подобається мій голос чи мій репертуар?
Не подобається, що ви заважаєте мені спати.
Гм…
Як казав один дуже мудрий мудрець,
якщо ви не можете спати, значить, не так вже і хочеться.
Ага.
Двері зачини за собою.
[шум фену]
[голосний спів] А я розкішна самиця
І маю розкішне волосся
І в мене розкішне волосся
[скрип та стук дверима]
[спокійна мелодія, щебетання пташок]
[Марійка] Фізкульт-привіт.
Чуєш, Ганнусю, ти тільки собі шию не скрути.
У нас тут були вже одні такі спортсмени,
то одного отово так скрутило, то таким скрученим в медпункт і повезли.
[смішки, дзвін дзвіночка]
[дзвін дзвіночка, видих]
Доброго дня.
Дякую, що турбуєтесь про моє здоров’я.
Та звісно, що турбуємся, ти ж наша гостя.
[мекання]
Шо ви там з Назаром, миритеся?
Миримось, миримось, як кіт з собакою.
Стули ти писок, ну шо ти розмекалася?
Шо кажеш, Ганнусь?
[мекання]
Найкращі ми друзі з вашим Назаром.
Золотої душі людина. У вас чудові краєвиди.
Ага, знаєш, я ото як з Вінниці переїхала, теж все краєвидами милувалася,
поки не зрозуміла, шо головна краса села зовсім не в тому.
[хруст спини] О господи!
Це ви про що?
Ой! Про людей, Ганнуся, про людей.
Я Анна.
Ага, Анна, знаєш, бо ж не місце красе людину, а людина красе місце.
Скільки в нас добрих людей.
А чого його далеко ходити, он візьмемо твого цімбора. Ой!
От перехрещуся тобі, от нема в селі жодної хати, де він не допоміг.
Боже, який добрий чоловік!
Це ви зараз про кого?
Ну, цімбор твій, друг. Ну, Назар, племінничок мій.
Ану, посунься.
От його значить, від того, як батьки його загинули,
то він же моя сім’я тепер, прям серденько моє.
[спокійна музика]
Я не знала, що вони загинули. А що сталося?
Розбилися на машині.
П’яний турист виїхав на зустрічну, лобове зіткнення,
вони там на місці обидвоє і…
Йому то нічого, а вони…
Назару тоді тільки десять виповнилося.
Так боялася, щоб він не озлобився на цілий світ.
А ні, виріс найдобрішою людиною в світі.
Найдобрішою. Тепер війна ця…
Вона так сильно змінює людей, Ганнусю, так сильно.
Тако зовні наче дивишся, така сама людина,
а всередині вже ні.
І назад вже ніколи не повернеться.
А очі ці…
Скільки ж в них болю, скільки смутку.
Я ж в ті очі боюся подивитися, боюсь щось його, знаєш, про війну спитати.
Думаю, раптом він шось згадає, і щось йому так заболить отут,
і буде тяжко, і…
То я й не лізу йому в душу. Розумієш?
[щебетання пташок]
Слухайте, я все хотіла запитати, а чого це всі йому їжу носять?
Він же наче дорослий чоловік.
А то так ми свою турботу показуєм.
Воно ж як правильно — ніхто не знає, у книжках не пишуть.
Якби писало, то шо?
То ж до кожного треба свій підхід мати, до кожного воїна, а ми…
То ми так-от свою турботу і любов йому показуєм, через їжу.
А ти як свою любов показуєш, Ганнусь?
[щебетання пташок]
Йой! Так гомбовців захотілось, йо!
[інтригуюча музика]
Кого?
А то ми оце про їжу поговорили, і я так їсти захтіла.
А що таке гомбовці?
А, таке смачне воно – знаєш, таке воно, як сирник,
але воно не сирник, воно набагато краще.
Та шо я буду балакати?
Давай я вам їх на вечерю зроблю, принесу, добре?
Все, давай, таке смачне.
[дзвін дзвоника]
Пішли, пішли, моя хороша, пішли.
[інтригуюча музика, дзвін дзвоника]
[щебетання пташок, шелест трави]
[інтригуюча музика]
[інтригуюча музика, шум коліс]
[скрикування]
[грюкіт електросамоката]
Секундочку, підкажіть, будь ласка, як мені пройти до села Мешкети, ви знаєте?
[чоловік] Здоров'ячка! Сюда поїдете уліво.
Спочатку прямо, потім наліво?
Нє, нє, нє, потом поворот управо, і там туда. Там уже буде знак.
Все, дякую, спасибі. Гарного вечора. До побачення.
[скрипи, шарудіння]
[інтригуюча мелодія]
[Злата] Фу, вульгарщина!
[скрип, стук підборів, стук дверима]
А що це тут відбувається, шановна?
[ніяковий смішок]
[розгублено] А я… А я шукала свій…
Що ти шукала?
Кульчик. Шукала кульчик і…
Слухай, не вішай мені лапшу на вуха і перестань прикидатися дурепою.
Хоча, мушу визнати, тобі цей образ дуже пасує.
[сміх]
Перестань. Столична хвойда!
[весела мелодія]
Андре Тан, остання колекція?
На!
А знаєш шо? А залиши її собі.
Нехай буде хоч одна дизайнерська річ в твоєму гардеробі.
Ой, знаєш, обійдуся.
Бо таке личить тільки хвойдам.
[голосно] Таким, як ти!
Хвойда, хвойда, інших слів не знаєш, ні?
Можливо, ти нарешті почнеш читати книжки?
[скрикування]
Або дивитися фільми?
[скрикування]
Вчителька мені тут знайшлася! Зі своїми гівняними порадами.
Я — бізнес-леді.
До леді тобі два села і три гектари.
Знаєш шо, ледя, зараз я тебе провчу.
Якщо тебе батьки не вчили,
що не можна чіпати чужі речі…
[скрикування]
…то я тебе навчу.
[охання]
А, ну знаєш!
Смачного, теличка!
Вали звідси, вертихвістко!
Знаєш шо? Я заплатила за ці три дні
і буду жити тут, хочеш ти цього чи ні.
Думаєш, я не помічаю, як ти на нього позираєш?
Іди з села, тобі так буде краще. Пий там лавандовий раф в своєму Києві.
Я не люблю лавандовий раф. Моя слабкість — це капучино.
Знаєш, мені казали, що у вашому селі прекрасні люди,
але, я так розумію, що в стаді — не без паршивої вівці.
Від вівці чую.
І не тобі вирішувати, хто тут і як тут живе.
А це — не твій будинок, щоб ти мене з нього виганяла.
Поки що.
Ах ти ж!
[крик]
Ніхто не може торкатися мого волосся, окрім мене та мого стиліста.
[крики]
Волосся чіпати не можна!
[стук дров]
Назаре!
Що за бій без попередження?
Твоя пришелепкувата фанатка порпалася в моїх речах.
Злат?
Я шукала свій кульчик.
У тебе вуха не проколоті.
Ага, попалась, брехуха!
-Без образ. -Без образ?
Це мене образили.
Вона приперлася в хату,
порпалася в моїй валізі, потім мене обізвала і ледь не вбила.
Чи це у вас прийнято чіпати чужі речі? Збоченка!
Від збоченки чую!
Тихо. Тобто це я чіпаю чужі речі?
Хіба це я вдерся в чужий будинок?
-Ага, окупантка. -А за окупантку можна і в писок…
Без рук.
То вгамуй свою пришелепкувату сусідку.
Від пришелепкуватої чую.
[криком] Тихо!
Назарчику, я ж не конфліктна.
Я востаннє повторюю: моя секретарка забронювала це житло, і…
Неважливо, що вона зробила.
Важливо, що я маю повне право знаходитися тут
і вимагати хоча б якогось елементарного дотримання правил етикету.
Може, вже досить перетинати червоні лінії, а?
Це я перетинаю червоні лінії?
Це я ввірвався в чужий будинок?
Це я псую відпустку? Мою довгоочікувану відпустку.
У мене теж довгоочікувана відпустка,
яку я зовсім не планувала проводити тут.
Я не винна, що ваші дороги розмило, і я застрягла в цій ді…
в цій дивовижній місцевості.
Я нагадую востаннє: мене відправили сюди випадково.
-Відправили? -Ха-ха.
Ти що, посилка? Бандероль? Лист?
[сміх]
Бандероль…
Добре.
[стук взуття]
[звук шухляди]
Віддаю борг тітки Марійки.
І ще це.
[стук рукою]
Цього вистачить?
[стук взуття]
[сумна мелодія]
Класної відпустки.
[стук взуття]
-Назарчику! -На базу.
[скрип, стук дверима]
[сумна мелодія, шелест грошей, стук руками]
[щебетання пташок]
[голоси людей]
[Бодя] Люди, люди!
Салют, народ! Будь ласка, підкажіть, це село Мешкети?
[дівчина] Щось забагато шукачів Мешкетів за останні дні.
-Перепрошую, не зрозумів. -Нічого…
[пошепки] Дивись прикол.
Ой, а ви заблукали.
[інтригуюча мелодія]
Серйозно?
Так. Вам он у той бік.
Так, стоп.
Мене тільки що звідти прислали сюди.
Там Мешкети.
Угу.
Окей, дякую. Гарного вечора.
[хором] Навзаєм.
[інтригуюча мелодія]
Кохана, промінчик сонечка, я близько!
[розлючено] Теж мені герой-коханець, не бачила ще таких.
[шум валізи]
[важке дихання]
[звук застібки]
На залишки.
Ти мені ніколи не подобалась.
[звук застібки]
Потім куплю нове.
[напружена мелодія]
[вигукування сови]
[Марійка наспівуючи] Соу маніфік, соу маніфік
[стук дверима]
Йой, храни мою душу! Шо це ся стало?
Все добре.
[розгублено] А я вам гомбовці принесла.
Сир, звісно, не такий файний, як в твого батька, але пахнуть…
Маніфік якийсь.
Дякую, але я не голодний.
Ну, ти, може, і не голодний, але Ганнуся мусить це спробувати.
А де вона?
Анна пішла.
То коли повернеться? Ну, то ж треба їх тепленькими пробувати.
Вона пішла з села.
Та це ж дороги розмило, вона як поїхала?
Я ж кажу, пішла.
-І ти шо її відпустив? -Ага.
-Серед ночі? -Ага.
-Через ліс? -Ага.
Знаю я ці жіночі штучки. Сидить курить десь за хатою.
Та ніхто там не курить, я тільки що звідти.
Це, Назар, не маніфік.
Ганнуся! Ганнуся!
Ганнуся! Ганнусічка!
[вигукування сови]
[охання, шелест листя]
[дзюрчання цвіркунів]
[завивання вовка, вигукування сови]
Це що таке? А?
Ні! Так…
[напружена мелодія]
[шелест листя]
[скрип]
[завивання вовка]
[плачучи] Не їж мене, я токсична.
Я курю і п’ю. Багато останнім часом.
А ще дихаю вихлопними газами.
Дуже багато. Я зовсім не натурпродукт, як ви тут всі любите.
[схлипування]
[плачучи] Ось тобі і кінець, Анно Віталіївно.
[шелест листя, гарчання]
Ану взяла себе в руки, Анна Віталіївна! Ану давай, зберись, ганчірка!
[напружена мелодія]
[крик, дихання собаки]
Ти?
[дихання собаки]
А, то це ти мене хотіла з’їсти.
[сміх Анни]
Ти звертаєшся до себе на ім’я та по батькові?
[радісно] Назар! Назар!
О-о.
[Назар] Добре, добре, добре, тихо, тихо…
[шмигання носом]
-Тільки в стресових ситуаціях. -Ага, зрозуміло.
[схлипування]
[тріск вогню]
Тримай, це тітка Марійка передала.
-А що це таке? -Це гомбовці.
А, вона щось таке казала. Будеш?
Ні, дякую, не голодний.
А я така голодна, готова слона з’їсти.
Смачного.
М-м. Дуже смачно.
[спокійна мелодія]
До речі, як ти мене знайшов?
[тріск вогню]
Я виріс тут, я знаю кожен сантиметр в цих місцях.
Також ти значно…
[крекче]
полегшила мені пошуки.
Дякую, мої улюблені.
[тріск вогню]
До речі, дякую, що ти мене врятував.
І ще дещо. Зараз буде ексклюзив.
Такого давно ніхто не чув. [сміх]
Обережно.
[прочищає горло]
Вибач мені.
За що?
За те, що була надто емоційною і поводила себе, як справжня су…
Зрозумів.
Слухай, ну, і ти мене вибач.
За те, що я був занадто грубий.
[смішок]
Місцями.
[тріск вогню]
І цих місць було багато.
[сміх]
Ой, холодно. Трошки.
Зараз.
Дякую.
Так краще?
[тріск вогню]
Так.
А знаєш, я ось так, біля багаття,
сиділа лише один раз у житті.
В Криму.
[спокійна мелодія]
Я пам’ятаю море, я пам’ятаю табір «Мрія»,
[смішок Назара]
ром-кола за дві гривні…
[сміх]
…і гітара.
Ми так багато співали.
Я ніколи не був на морі.
[голос сови]
Серйозно? А чому?
Було бажання — не було можливості.
З’явилась можливість — анексували Крим.
А я, між іншим, перший раз в Карпатах.
Так високо і ці гори…
Я, якщо чесно, навіть у відпустці вперше за…
навіть не знаю, скільки років. Скільки себе пам’ятаю, завжди працювала.
Хоча в дитинстві я обожнювала і походи,
і мріяла навіть жити в будиночку в лісі десь.
Так хотілось, щоб в мене все вийшло,
щоб все було, щоб я була вільна, незалежна,
що в якийсь момент я…
перетворилася з Ані…
у Анну Віталіївну.
Яка живе в найкращому ЖК в столиці,
їздить на кращих автомобілях,
вдягає лише дизайнерські речі і геть забула, про що вона мріяла.
А мені часом так хочеться просто зупинитися.
Відчути хмари у волоссі.
[тиха спокійна мелодія]
Зробити глибокий вдих.
Знати, що поруч є хтось сильніший,
хтось, хто приймає мене навіть слабку.
Я у відпустці не була не те що закордоном,
я навіть в Україні нічого не бачила.
[тріск вогню, сумний видих]
Вибач…
[спокійна мелодія]
Так.
Закордони поки що не обіцяю,
[сміх]
але я покажу тут тобі найкращі місця.
Ми ж у відпустці?
Так.
Карпати ти такими ще не бачила.
Уяви, що я твій персональний гід.
М-м… А яка мрія у персонального гіда?
Ти знаєш, вже пізно, нам треба спати.
Так, звичайно.
[тріск вогню, дзюрчання цвіркунів]
[звук падіння]
А, а ти?
Ми тут з Саллі побудемо на чергуванні. Так?
Ну, тоді на добраніч.
На добраніч.
[дихання собаки]
[пошепки] Що?
Треба було сказати, що вона мені подобається?
[скавучання, дихання собаки]
Треба було.
[дихання собаки]
[інтригуюча мелодія]
[плескіт]
[Jerry Heil, Monatik & Evgeny Khmara — «Вимолив»]
♪ Пам'ять дощами вимило ♪
♪ Розум вітрами вимело ♪
♪ Хто тебе, мила, вимолив? ♪
♪ Хто тебе з неба виманив? ♪
♪ Звідки ти, щастя, випало? ♪
♪ Взяло мене і випило ♪
♪ Хто тебе в Бога вигадав? ♪
♪ І для чиєї вигоди? ♪
♪ Я тебе, мила, вимолив ♪
♪ З Божого саду виламав ♪
♪ І небеса відкрили ми ♪
♪ І обгорнули крилами ♪
♪ І не забракне сили нам ♪
♪ Поки шепочуть губи ♪
♪ Мила, а хто ти, мила? ♪
♪ Любий, а хто ти, любий? ♪
♪ Мила, а хто ти? ♪
♪ Любий, а хто ти? ♪
♪ А не було вже виходу ♪
♪ Окрім дурного випадку ♪
♪ Сам ти мене і вихопив ♪
♪ Як випадкову вигадку ♪
♪ Сам же мене і вимислив ♪
♪ Сам же мене і вичислив ♪
♪ І як пречистий вимисел ♪
♪ Поміж рядками вичитав ♪
♪ Я тебе, мила, вимолив ♪
♪ З Божого саду виламав… ♪
Пам'ятаєш ти спитала мене про мою мрію?
-Так. -Ось вона.
А… А що це?
[смішок Назара]
Це наша сімейна сироварня.
Мій батько, його батько, його дід та прадід
робили тут бринзу за секретним сімейним рецептом.
[щебетання пташок]
Я теж хочу продовжити сімейну справу.
Коли закінчиться війна, я відновлю сироварню, поки рецепт пам’ятаю.
Це дуже крута ідея.
Ти правда так думаєш?
Так, у мене аж мурашки по шкірі. Ой!
[спокійна мелодія]
[стук драбини]
[смішки]
-Вибач. -Ти голодна?
-Так. Дуже. -Ідем.
[щебетання пташок]
[шум дощу]
А ти знала, що бринза має життєдайну енергію?
[заперечно хмикає]
Яка потрапляє в неї з соком лікарський трав.
[плескає руками]
Які ростуть тут, у Карпатах.
Вона покращує зір.
Я вже краще бачу.
[сміх]
Мікрофлору шлунку.
Та збагачує організм кальцієм.
Ну, то я вже найбагатша на кальцій.
[сміх]
А ще…
[плювок, стук кришки, сміх Анни]
[лиття напою]
…бринзу називають
[лиття напою]
…«гуцульський афродизіак».
Е… Ну вона… Ну…
Піднімає загальний тонус організму.
Так точно. Тонус організму.
[сміх]
Скажи, а ти була у селі на Івана Купала?
Я і в селі-то не була. Не те що на Івана Купала.
Тоді я знаю, що ми робимо увечері.
[Jerry Heil, Alyona Alyona — Kupala]
♪ Ой на Івана, та й на Купала ♪
♪ Там дівчинонька квіти збирала ♪
♪ Ой на Івана, та й на Купала… ♪
-[Назар] Хлопці! -[чоловік] Назаре!
[голоси людей]
[чоловік] Ох, яка красуня! Ну, Назар!
О, пані Килино.
[спів людей]
-А це що? -[пошепки] Для вас.
-Це мені? -Так.
Дякую.
[народний спів, голоси людей]
♪ Ой, пішла я та й по сіно ♪
♪ В мене личко зрум'яніло ♪
♪ Ой, чи брала, чи не брала ♪
♪ Василечка повстрічала ♪
♪ Ой, чи брала, чи не брала ♪
♪ Василечка повстрічала ♪
♪ Моя сила на полях в житах ♪ ♪ В моїм золоті ♪
♪ Моя сила у моїх літах — моя молодість ♪
♪ Сила у моїх лісах, між зелених віт ♪ ♪ Сила на землі в степах, де буяє цвіт ♪
[хлопець] На Закарпатті ми не кажем: «Літо прийшло, Івана Купала привело».
Ми кажемо: «Цімборове, паради…»
♪ Моя доля, хай вода веде мене до тебе! ♪
♪ Квітку папороті ♪
♪ Нащо ти шукаєш в думках-хащах? ♪
♪ Її зерна, наче спадщину ♪
♪ Посадив у серці пращур ♪
♪ Прийде звір, відкриє пащу ♪
♪ Квітку не давай нізащо ♪
♪ Бережи її і знай ♪
♪ Що зів'яне в руках пропащих ♪
♪ Йдуть кола по воді ♪ ♪ Йдуть стопи по траві ♪
♪ Йдуть дівки молоді, як мавки лісові ♪
♪ Йдуть кола по воді, стопи по траві ♪ ♪ Йдуть дівки молоді, як мавки лісові ♪
[Олег] Шановні, увага! Увага, увага, шановні! Дайте шуму!
[оплески, голоси]
Йоу, йоу, йоу!
З нами сьогодні діджей Сват, МС Кум!
Вітаю всіх на святі!
[оплески, голоси людей]
[Петро] Сьогодні на нашому святі присутній особливий гість,
наш захисник,
військовий Збройних сил України, Назар Науменко.
[оплески, голоси людей]
З перших днів війни наш земляк…
добровільно став на захист нашої країни, та й нас усіх.
Щиро тобі дякуємо, Назаре.
[оплески]
[Олег] Просимо до слова, Назар!
[оплески, голоси людей]
[дівчина з натовпу] Давай, давай, давай, Назаре!
[оплески, вигуки людей]
Чесно кажучи, не готувався.
Що сказати?
Дякую, дякую за добрі слова.
Дякую усім, хто донатить, це дуже важливо.
Дякую усім, хто не дав мені схуднути.
[сміх, голоси людей, оплески]
[Олег] Дякуємо, Назаре! Слава Україні!
[хором] Героям слава!
[оплески, голоси людей]
Так, усі стаємо в коло і танцюєм, танцюєм.
Гарно танцюєм, усіх розцілую.
[голоси людей]
[Злата] Ідеш з нами вінки пускати?
Чий перший до берега пристане, той перший заміж вийде.
Ходімо, ходімо. Ідем, ідем.
[сміх]
♪ Там ластівонька купалася ♪
♪ При бережечку сушилася ♪
♪ Сушилася ♪
♪ Дівка Ганнуся журилася ♪
[плескіт води]
[спокійна мелодія, тріск вогню]
[Salem — «Старомодний»]
♪ В очах я твої тону ♪
♪ І тільки до тебе йду. ♪
♪ Ти зрозумій, ♪
♪ Серце відкрий. ♪
♪ Тільки тебе я люблю. ♪
♪ Я довго тебе шукав, ♪
♪ Пазлики я складав. ♪
♪ Ти зрозумій, ♪
♪ Серце відкрий. ♪
♪ Тільки тебе я люблю. ♪
♪ Для тебе я старомодний. ♪
♪ Тільки тебе я люблю. ♪
[Петро] Ганнусю, гарні новини, дорогу полагодили.
[розгублено] А, так?
Ну, то, виходить, шо це я можу їхати, так?
Бон вояж!
Ну, так.
[тріск вогню, голоси людей]
А знаєте, Мешкети — це якесь унікальне місце.
Люди тут трошки дивакуваті, але мені це вже навіть почало подобатись.
Ну, ти класно вписалась в колектив.
Це ти зараз про що, а?
[сміх]
-Гумор, Ганнусю, — наша рятівна соломинка. -Так.
Знаєш, інколи здається, якби не гумор, ми б всі вже давно збожеволіли
від тих подій, від тих новин,
від всього того, що відбувається з нами всі останні роки.
А ще війна дала нам зрозуміти, що життя не можна відкладати на потім,
його треба проживати тут і зараз.
[Марійка] Петро Васильович, шо ти тут заважаєш?
Пішли потанцюємо. Пішли, пішли, пішли.
♪ Я його полюбила ♪
Пішли.
Пішли. Пішли. Пішли.
♪ Хлопець жінку має ♪
♪ Я його полюбила ♪
[квакання]
[квакання, плескіт води]
[спокійна мелодія]
[Назар] Я радий, що дорогу розмило.
[народний спів, сміх Анни]
Ти знаєш, компліменти — не твоя сильна сторона.
Угу.
♪ Василечка повстрічала ♪
♪ Ой, чи брала, чи не брала ♪
♪ Василечка повстрічала ♪
♪ Василечко, серце моє ♪
[Інна] А, ось ви де.
Анно, нарешті ми вас знайшли.
Інно Іванівно?
А що ви тут робите? А ти?
[тріск вогню]
Коли наші словацькі партнери отримали матеріали, які ви надіслали,
то одразу ж підтвердили угоду
і покликали нас на її підписання в Братиславу.
Ви їдете з нами, просто зараз.
Які матеріали? Хто ці люди?
Послухай, Назаре, це моя робота.
Послухайте, я не розумію, нащо такий поспіх?
Нашим словацьким друзям кортить якнайшвидше розпочати будівництво.
Будівництво? Ань?
Що відбувається?
-У ваших… Як це називається? -Мешкети.
Точно. У ваших Мешкетах
буде побудовано великий міжнародний фешенебельний СПА-комплекс.
Скоро це місце стане медом,
на яке злітатимуться іноземні туристи зі всієї Європи.
СПА-комплекс?
Один з найбільших в Європі.
Всю цю рухлядь заллємо бетоном і побудуємо тут Лас-Вегас.
-А у нас ви запитали? -Назар…
Невже ви думаєте,
ми б їхали на міжнародну угоду без потрібних документів?
У нас же є всі дозволи?
Так, навіть від місцевої асоціації тхеквондо, про всяк випадок,
та підписи згоди від місцевих жителів.
Але…
Які підписи?
Нас чекають в Братиславі, давайте не гаяти час.
Не переживайте, Анно, ваш вклад в цю угоду буде оцінений по заслугам.
На вас чекає дуже солідна премія.
А на мене — казковий бізнес та прибуток.
[Назар] Премія?
Дай мені сказати. Я тобі зараз все поясню.
[тріск вогню]
Я достатньо почув.
Назаре!
Петро Васильович, голова села. А шо сі стало?
Інна Іванівна, керуюча партнерка
майбутнього міжнародного СПА-комплексу, найбільшого у Східній Європі.
Іванівна, так це ж ваше свято. Олег!
Мадам, а давайте я вам екскурсію проведу?
І можете взяти своїх поні.
Є у нас один кінь, знаменитий, а бачили б ви мого Олексу — звірюга!
Він може доставити вас… Нас! На будь-яку вершину.
А, перепрошую, пристебнулися, летс гоу!
[Анна] Назаре, Назаре, почекай, все це зовсім не так, як виглядає.
-Я хотіла, як краще, ти розумієш? -[сміючись] Як це виглядає?
Я повірив тобі, відкрився, а ти це все вигадала.
Цю відпустку наосліп.
-Я не вигадувала, просто коли я… -Це брехня!
Аню!
[важке дихання]
Богдан? Ти що тут робиш?
Русалонько моя, ти мене впізнала.
Промінчик сонечка, перепони та страждання змінили мене до невпізнаваності,
але любляче серце не обдуриш. Мовчи! Будеш свідком.
[глибокі вдихи та видихи, спокійна мелодія]
Нехай це небо, зорі, гори… Як тебе звати?
Назар.
Та Назар стануть свідками моєї клятви.
Я не спав декілька діб,
я карабкався горами, лісами, тому що я відчував, що ти цього бажаєш.
Будь ласка, не зараз!
-Зараз. -Ні.
-Ти будеш моєю дружиною? -Вітаю.
Я…
[здавлені звуки]
♪ Дозволь у тебе запитати ♪
♪ Хто я, де я і чому? ♪
♪ Для мене є ти всім ♪
♪ Найкращий друг ти ♪
♪ І сестра, і брат, і батько ♪ ♪ Й навіть мати ♪
♪ Ти — мій рідний дім ♪
♪ Дім! Дім! Дім! Дім! ♪
♪ Твій рідний дім, дім, дім, дім, дім ♪
♪ Твій рідний… ♪
♪ Чи ти далеко? Не кажи, ні! ♪
♪ Чи я вже близько? Не кажи, ні! ♪
♪ Шляхи-лелеки не ведуть в Рим ♪
♪ За тобою скучив твій рідний… ♪
♪ Дім! Дім! Дім! Дім! ♪
♪ Твій рідний дім, дім, дім, дім, дім ♪
♪ Твій рідний… ♪
♪ Чужію я ♪
♪ Вже заіржавіло листя ♪
♪ Чужію я ♪
♪ Наснись-наснись, моє місто ♪
♪ Чужію я ♪
♪ Полишу справи і втому ♪
♪ Чужію я ♪
♪ Аби добігти додому ♪
♪ Чужію я ♪
[оплески, клацання камер]
[спокійна мелодія]
Саллі, ти шо тут робиш? Ти шо тут робиш?
[механічні звуки, сміх Назара]
[механічні звуки, шелест]
[механічні звуки]
Шановна, перепрошую, а це…
Приватна власність. Ти?
Ти шо тут робиш?
Не встигла. А…
[щебетання пташок]
Хотіла зробити тобі сюрприз, але…
Ну, якось… Це тобі.
[повільна мелодія]
Дякую.
Але все ж таки, що ти робиш в Мешкетах?
Виправляю помилку.
Послухай, Назаре, я…
[прочищає горло]
До того як приїхала в Мешкети, я була абсолютно повністю
зациклена на своїй роботі.
Усі ці підписи, папери, фото — це все було до того, як я дізналася, які тут люди.
Бо ви…
Ти. Показав мені світ, про який я насправді мріяла.
Прекрасний світ.
Я не хочу, щоб його руйнували.
[щебетання пташок]
А словаки?
Я поговорила зі словаками,
розказала їм, як мешкетівці люблять своє село, землі, традиції,
і вони мене почули.
Вони хочуть стати акціонерами суперперспективного еко-туризму,
і розпочати відновлення вони пропонують саме з твоєї сироварні.
Але для цього…
Для цього потрібен твій підпис ось тут, щоб вони могли зробити перший транш.
Цих інвестицій вистачить для ремонту і закупівлі повністю обладнання.
Якщо, звичайно, ти цього хочеш.
А Богдан?
[смішок]
Богдан…
Після того як я йому відмовила в ефірі, він став блогером-мільйонником,
тож його мрія теж здійснилася, і він дуже щасливий.
Е… До речі, про мільйони.
З твого дозволу, я набралася сміливості і зробила для тебе бізнес-план, тож…
На перший рік, звичайно.
Можна зробити ремонт,
-потім налагодити виробництво і… -Зупинись.
Вимкни Анну Віталіївну.
Так, звичайно. Я не мала права і взагалі…
[прочищає горло]
Документи твої, тож ти сам вирішуй, як хочеш.
Щасти тобі.
Стій.
Я…
Стань частиною моєї мрії.
Це ділова пропозиція?
Це просто пропозиція.
[Jerry Heil, Monatik & Evgeny Khmara — «Вимолив»]