Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
"Ta oli tarmukas, dünaamiline ja lõbus kaaslane." -Oscar Hammerstein II
"Ta oli kõige nukram mees, keda teadsin." -Mabel Mercer
Saatsin telegrammi ja helistasin
Saatsin kirja lennupostiga
Jah, ma tean.
Vastus oli hüvastijätt Posti saamise eest tuli isegi maksta
Ma armusin vaid korra
Ja see pidi juhtuma just sinuga
Kolmikriim.
Kõik juhtub minuga
Persse.
Jah.
WQXR teatab ühe Ameerika parima laulukirjutaja lahkumisest.
Lorenz Hart suri eile õhtul Manhattanil Doctors Hospitalis
kopsupõletiku tüsistuste tõttu.
Hr Hart oli 48-aastane.
Üle 20 aasta ühendasid Hart ja tema partner Richard Rodgers,
Rodgers muusika ja Hart sõnade autorina,
oma geniaalsuse, et luua rida muusikalikomöödia hitte.
Neid kutsuti tihti Ameerika Gilbertiks ja Sullivaniks.
Rodgers ja Hart jäävad meelde selliste lauludega nagu
"My Funny Valentine", "The Lady Is A Tramp",
"Where or When", "With A Song In My Heart", "Isn't It Romantic?",
"My Heart Stood Still", "Bewitched",
"I Didn't Know What Time It Was", "Manhattan",
ja "Blue Moon".
Seitse kuud varem 31. märts 1943
Okla-Okla-Okla-Okla-Okla
Me teame, et kuulume sellele maale
Nüüd tuleb "suur".
Ja maa, kuhu kuulume, on suur Ja kui me ütleme
Jau! Ajipaioo-iiei!
Me ütleme ainult: "Sul läheb hästi, Oklahoma!"
Mul on juua vaja.
-Lorry. -Pärast näeme, ema.
L-A-H-O-M-A
Oklahoma!
Jau!
SARDI'S RESTORAN JA GRILL
SULETUD
Olgu. Viimast korda, pane kirjad lauale.
"Kui Laszlo ja üritus sulle nii palju tähendavad,
"ei peatu sa millegi ees."
Olgu, teen selle sulle lihtsaks.
"Lase käia, tulista. Osutaksid mulle teene."
Pea meeles, et ma sihin su riista.
See on mu kõige kõvem koht.
Issand jumal! Mitu korda me seda filmi näinud oleme?
Halvim repliik "Casablancas"?
"Nojah, see rikub pretsedenti."
Rikub pretsedenti? Kuidas saab pagana pretsedenti rikkuda?
Kas Hollywoodis räägitakse üldse inglise keelt?
Claude Rainsi peab siiski armastama.
Tema on selle filmi hing.
-Muidugi. -Tead, miks ta nii tore on?
Ta on peategelane ja lühikest kasvu,
mis tõestab, et saab olla mõlemat.
Ja see meeldib mulle.
Ta ütleb Ilsale:
"Mademoiselle, ta on selline mees, et kui mina oleksin naine
"ja mind poleks siin, siis oleksin Ricki armunud."
Mõtle selle peale. Kellega ta filmi lõpus kokku jääb?
Kes jalutavad käevangus udu sisse?
Nii et Rick ja kapten Renault...
Mis sinu arust seal
Brazzaville'i Prantsuse garnisonis toimub?
Seda stseeni ei saa näidata.
Hea küll. Parim repliik "Casablancas"?
"Keegi pole mind nii väga armastanud."
Kas pole vaimustav?
Kuus sõna. "Keegi pole mind nii väga armastanud."
Ja keda on kunagi piisavalt armastatud? Või pooltki?
Vala mulle napsi.
Larry, sa keelasid...
Ma vaid vaatan seda.
Imetlen oma käes selle merevaigukollast kuma.
-Sa keelasid mul... -Anna mulle see jook.
Tead, mida Elizabeth mulle ütles?
Temaga ma täna siin kohtungi.
-Sa mõtled seda, kellega sa... -Eddie.
-Mida? -Kus su kombed on?
Ta ema astub iga hetk sisse.
-Vabandust. -Tõsiselt.
Ma jumaldan seda tüdrukut. Ja usu mind, see on enamat kui seks.
-Mis on enamat kui seks? -Ma ei saa aru.
Ta ei vääri seda üleüldse, aga kas see pole alati nii?
"Irratsionaalne jumaldamine." See on tema fraas.
Ta on ka poeet. Kas ma ütlesin seda?
Ja anna napsuklaasiga mullivett.
Ma joon üht ja imetlen teist.
Niisiis, see tüdruk...
Kas sa oled tõesti
20-aastase ülikoolitüdrukuga?
See on keerulisem, kui oskad ette kujutada.
Jäta pudel siia.
See on visuaalne luuletus.
Sa ei räägi mulle detailidest.
Tead, mis on mu salaeesmärk ülejäänud aastaks?
-Mis? -Ma räägin tõsiselt.
Mu salaeesmärk on mitte nii hirmunud olla.
-Elizabeth Weiland. Need... -Need on minu omad!
Issand! Viie dollari eest rohkem ei saagi?
Pluss kuller, jah.
Lorenz Hart?
Olen seda nime varem kuulnud.
Teenisid just dollari jootraha, poiss.
Rikutakse pretsedenti.
Kuule, tema kinkis selle mulle. Pani New Havenis posti,
sest tahtsin midagi, mida ta puudutanud on.
Issand! Ma oleks nagu jälle 17,
aga ma pole 17 olnud.
Läksin lapsepõlvest otse allakäiguteele.
-Eddie, vala poisile üks jook. -Ei, aitäh. Ma töötan.
Issand, siis just peaksidki jooma.
Mis su nimi on? Sven, on mul õigus?
-Troy. -Veelgi parem.
Sven, kas sa oled täna vaba?
Eddie, too juba poisile napsu.
-Jah. -Sest ma korraldan
enda juures hiiglasliku peo.
Kogu meelelahutusäri tuleb sinna.
Broneerisin Golden Gate'i kvarteti. Ma räägin tõsiselt.
Tule kohale, võta sõber kaasa,
tosin sõpra.
Sellist asja pole sa kunagi varem näinud.
Ma olen Ardsleys, tead seda? 91. tänaval pargi kõrval.
Ütle portjeele, et oled Lorenz Harti seltskonnast.
Sa pead parooli teadma. Oled parooliks valmis?
"Keegi pole mind nii väga armastanud."
Aeglaselt!
See on ilus vaatepilt.
Kas teie ei joogi?
Pärast tervet liitrit brändit Nagu karikakar tõstan pead
Tead seda laulu?
Ei.
Mu naljakas valentin Armas koomiline valentin...
Ma ei kuula eriti eriti raadiot.
Sa teadsid mu nime!
-Sa ei tea ühtki Rodgersi ja Harti laulu? -Tean...
-Ma ei mäleta... -Võtan Manhattani
Bronxi ja Stateni...
Me olime ajakirja Time kaanel!
Minu foto on seinal...
Eddie, kus mu foto on?
Neid nihutatakse.
-Mida sa... -Aga see?
Sinine kuu
Seda ma tean!
Sa nägid mind üksi seismas
Ilma unistuseta südames
Ilma oma armastuseta
Halvimad kuradi sõnad, mis ma kirjutanud olen!
-Teie kirjutasite selle? -See ei pidanud isegi pealkiri olema.
Mulle meeldib see laul.
Võtan oma jootraha tagasi.
Ma tahan sind oma peole, Sven!
Dr Bender ütles mulle ühel õhtul,
kui ütlesin, et palusin jälle Vivienne'i kätt.
"Ta ütles mulle jälle ära."
Ta ütles: "Larry, otsusta ära.
"Kas sa oled homo- või heteroseksuaalne?"
Ma ütlesin: "Doktor, ma olen ambiseksuaalne."
Ta küsis: "Mida see üldse tähendab?"
Ma ütlesin: "Seda, et oskan mõlema käega sama hästi pihku panna."
Larry! Siin on üks daam.
Naised võivad ka mõlemat kätt kasutada.
Aga kirjanikud peavadki olema omniseksuaalsed, kas pole?
Sinu sees peavad olema kõik, kes maa peal on.
Mehed, naised, hobused.
Kuidas saaksid sa anda hääle tervele maailma koorile,
kui kogu maailma koor pole juba sinu sees?
Eddie, kuidas sa kutsud väsimatut, järeleandmatut homoseksuaali?
"Torpedeerivaks."
Suure ja hiilgava mineviku terviseks, kui see kõik nii tähtis oli.
Mängi edasi. Sa oled osav.
-Aitäh. Ma olen helilooja aspirant. -"Aspirant"?
See tähendab, et sa hingad, eks?
Panen su nime kirja, juhuks, kui uut partnerit vajan.
Kas sa käisid täna esietendusel?
"Oklahoma!". Pealegi veel hüüumärgiga.
Fakt. Igast etendusest, mis tunneb vajadust hüüumärgi järele,
tuleb eemale hoida.
Mis su nimi nüüd oligi?
Morty Rifkin. Aga ma kasutan nime Morty Rafferty.
Keegi ei arvaks, et sa juut oled.
Palju õnne esietenduse puhul "OKLAHOMA!"
Mida "Oklahomast" arvasid?
Mida ma "Oklahomast" arvasin?
Noh, Nukid,
Nukid O'Rifkin, nii hakkan ma sind kutsuma.
Nägin seda paar korda New Havenis eeletendustel,
kui selle nimi oli veel "Teele!", hüüumärgiga.
Ma olin kindel, et Dick helistab mulle:
"Larry, me oleme suures jamas.
"Sa pead selle naljakamaks tegema. Meil on vaja suuri komöödianumbreid."
Ja ma olin valmis ütlema:
"Dick, teeme kogu selle maisise amerikanismi asemel
"hoopis ühe maisise amerikanismi pilatüki!"
Ma kirjutasin juba oma peas sõnu. Ma ei suutnud lõpetada.
Ja kas ta helistas?
Nalja teed või? Ta oli hõivatud hittide kirjutamisega.
Ma istusin täna loožis ja vaatasin "Oklahomot!, hüüumärgiga".
See sätendas seal roosade tulede,
kauboikaabude ja keerlevate lassodega.
Ja ma teadsin kahte asja täie kindlusega.
See on 14-karaadine hitt
ja 14-karaadine pasakäkk.
Minu sõber ütles eeletenduse järel,
et see on üks parimaid muusikale üldse.
See muusikal on igal võimalikul tasemel võlts.
Ja ma ei ütle seda kadedusest.
Ma vaatasin täna seda muusikali ja tundsin, kuidas süda ära vajub.
Ja kõikjal mu ümber möirgas publik kolmandajärguliste naljade peale.
Ma tahtsin publikul õlgadest haarata ja küsida:
"Mille üle te naerate? Olge nüüd! Nõudke enamat!" Ja...
Rodgers on geenius.
Ütlen seda hetkegi kõhklemata.
Sa tead, et mul on õigus.
Jah, ta on päris hea.
Päris hea?
Pole kedagi, kellel oleks tema ulatus, tema leidlikkus,
võrratult ülevad maskuliinsed meloodiad, mis koguvad jõudu nagu rammid.
Rodgers on kalk sitapea,
aga ta paneb meloodiad hõljuma,
ja see on suure kunsti tunnusmärk. Hõljumine.
Kaunis on minul see tunne
See hetk. Kas kuulete?
Kui su selgroog kumab
ja kogu laulukirjutamise aparaat vabaneb järsku gravitatsioonist.
Planeedil on ehk viis inimest, kes sellega hakkama saavad,
ja see sitaratas on üks neist.
Ja seejärel, sõnade autor Oscar Hammerstein II.
Mida ma Oscari kohta öelda võin?
Ta astub siia iga hetk sisse,
see 2,5-meetrine kolge.
Dick valis seekord meelega pika mehe,
sa tead seda.
Aga mida ma Oscari kohta ütlen?
Ta on nii maalähedane,
ja olgem ausad, enamik meist on maalähedased.
Aga on hetki, jumala nimel,
minu töös on hetki,
kui olen loonud midagi endast suuremat.
Olen igal juhul nõus.
Aitäh. Sõnad olid suuremad muusikast,
tegelastest, kes neid laulsid,
ja nad lähenesid pooleks sekundiks millelegi surematule.
Vabandage mu vohavat enesehinnangut, aga nii see oli.
Kui keegi teine seda ei ütle, siis ütlen ise.
Olen kirjutanud käputäie tekste, mis surma ära petavad.
Räägid nagu tõeline tagasihoidlik hull.
Hei! Kui Shakespeare kirjutas:
"Ei kuningate uhked marmorsambad
"neist võimsaist värssidest saa kauem kesta,"
kas siis öeldi: "Issand, milline ego"?
Ei, öeldi, et ta on geenius, kes teab, et ta töö jääb kestma.
Nüüd oled Shakespeare?
"Oklahoma!" võidab kuradi Pulitzeri. Ma tean seda.
Keskkoolid hakkavad seda viimsepäevani esitama,
sest see on nii süütuke.
Aga kes tahab süütut kunsti?
Nukid, kas sa kuulad mind? Ma üritan su küsimusele vastata.
Kas Jumal pani meid planeedile, et me kedagi ei solvaks?
"Oklahoma!" probleem on see,
mille käes vaevles ka algupärane näidend
"Rohelised kuradi sirelid".
Dick näitas seda näidendit kõigepealt mulle.
Ta palus mul seda mugandada, aga ma keeldusin.
Minu poolest olgu nostalgiline,
aga "Oklahoma!", hüüumärgiga,
on nostalgiline maailma järele, mida pole kunagi olnud.
Ja kes tahaks kirjutada muusikali, kus peategelase nimi on Curly?
Küll on hea lauluidee.
"Moe! Larry! Ma astusin just lehmasita sisse!"
Kas ma olen kibestunud?
Me kirjutasime veerand sajandit koos,
ja esimene muusikal, mille ta kellegi teisega kirjutas,
saab tema suurimaks hitiks. Kas olen kibestunud?
-Larry... -Persse, jah.
Aga ma pean sulle Elizabethist rääkima.
Südamelt ära rääkima.
Läheb lahti. See 20-aastane...
Ta jõuab iga hetk siia.
Rodgers tuleb täna siia, eks?
-Ära muretse, ma tutvustan sind. -See oleks tore.
Tahan oma laule tutvustada.
Kuula ja õpi.
Ma räägin sulle Elizabethist.
Tema näos on midagi...
köitvalt ebamaist.
Mida kuradit see tähendab?
Ma ostsin talle kõik need kingid.
Sa ostsid talle midagi Klein'sist?
See meeldib talle.
Jah, aga see on kasutatud.
"INIMORJUSEST"
Esmatrükk. Sa ei mõista selle tüdruku
maagiat ja salapära.
"Ma olen seda kogu elu oodanud."
Somerset Maugham ütleb seal seda, mäletad?
-Mina? -Jah.
"Alati on üks, kes armastab, ja see, kes laseb end armastada."
See on tõsi, eks?
Muidugi on häda käes,
kui otsid elu mõtet
raamatust, mille pealkirjas on "orjus".
"INIMORJUSEST"
Larry...
Ta on tüdruk. Eks?
Olgu. Ma arvasin alati, et sinu huvid on pigem...
Minu huvid?
Nüüd hakkad sina mind analüüsima?
Aitäh, dr Bacardi.
Kohtusin temaga "By Jupiteri" proovides.
Ja ta pole näitleja.
Ta on ülikoolitudeng. Teisel kursusel.
Yale. Mitte tavakoolis, see on poistele.
See on kaunite kunstide kool!
Hallides kitlites boheemlaslikud jumalannad
segavad hommikuvalguses värve kokku.
Ta on 20 aastat vana.
Ja sina oled mida?
Nooruslik 47-aastane!
Oma kirjades kutsun ma teda
"oma asendamatuks Elizabethiks". Suudad sa seda uskuda?
Kui ma suudaksin oma südame tunded kirja panna,
paneksin kogu publiku leviteerima.
"Oklahoma!" läheks häbiga kinni,
kui see kuuleks kaheksat takti mu südamest.
Ja mul on täna kaheksa baari taktika.
Mine!
Eelmisel suvel olin ärkvel kell 4.30 hommikul.
Ja olin viimased viis tundi...
Miks kurat sa oma kella vaatad?
-Larry, ma töötan siin. -Mida mina siis sinu arust teen?
Ja ma ei saa isegi palka. Hüva.
Veel lilli...
Eddie, too Svenile veel üks jook!
...Richard Rodgersile.
Issand, kui palju need maksma läksid?
16 dollarit. Lisaks kullerteenus.
"Dick, mul on ilus tunne, et kõik läheb sinu tahtmist mööda.
"Armastusega, Dorothy."
Ta tsiteerib Oscarit?
Ma kirjutasin 24 aastat tema abikaasaga kahasse,
aga tema tsiteerib Oscarit?
91. tänaval, pargi kõrval, Ardsley. Me läheme sinna hilja.
Olgu. Aitäh veel üks kord.
Tere õhtust.
Kuula mind korraks ära.
Las ma taastekitan sulle Elizabethi.
Aitab! Kas sa keppisid temaga või ei?
Ole stiilsem, Eddie. Nukid, kas võin sinuga rääkida?
Muidugi, jah.
Kas te keppisite või mitte?
Elizabeth!
Larry!
Minu asendamatu Elizabeth!
Nii tore on sind näha.
-Kas soeng meeldib sulle? -Väga meeldib.
-See on punasest palju parem. -Minu arust küll.
Mulle meeldis punane ka, aga see on palju ebamaisem.
Pean peoks valmistuma.
Ei, ma tõin sulle lilli!
-Kui liigutav. -Ma mõjun inimestele nii.
-Mul on sulle nii palju rääkida. -Mida?
-Kirjutasin jälle päevikusse. -Loodan, et saan lugeda.
Ei, ei, ei. See suur.
Ja Richard Rodgers saab need?
Larry, mu ema sureks, kui ta seda näeks.
-Sinu loal. -Luba antud.
-See tüüp, kellest rääkisin? -Cooper?
-See juhtus lõpuks. -Ei!
Jah.
Minu sünnipäeval. Minu 20. sünnipäeva õhtul.
Päris dramaatiline. Sellest saaks näidendi.
Muusikal. "Ta tõusis üles".
-Larry... -See on lihavõttemuusikal!
Väga religioosne!
Luba selgitada, et see juhtus peaaegu.
Selgita otsekohe!
-Räägin hiljem kogu loo. -Ei, ma nõuan
otsekohe lühikest versiooni.
Lühikest? Hea küll.
Nahk ta seljal oli veatu.
Pean lippama.
Sa tutvustad mind Richard Rodgersile, eks?
Enne õhtu lõppu
saad kamaluga Dicki kahmata.
Larry! Sa oled nii vulgaarne!
Kamaluga Dicki, see on naljakas. Kuule...
Ma kirjutan temast terve muusikali.
See on inspireeritud Frank Capra sõjafilmidest "Miks me võitleme".
Selle pealkiri on
"Miks me kepime".
Ja suur ballaad lõpus on
"Nahk ta seljal oli veatu".
Muidugi, kui sa oled 20,
siis mida muud sul peale oma keha pakkuda on?
Sa pole midagi teinud, eks?
Kujutad ette, mida Elizabeth kirjutaks, kui ta mu selga näeks?
"Nahk ta seljal
"nägi välja nagu valge voodilina, mille keegi täis oksendas.
"Ta riist nägi välja nagu debiilse ükssarviku sarv."
Ainult üks...
et ma teda õnnitleda suudaks.
Larry.
Nahk tema seljal, nagu iga teine tema kehaosa,
oli veatu.
Vau.
Kuidas saab nii palju naudingut nii väikesesse mahutisse suruda?
Just nii. Mitte tilkagi enam. Nõus?
Issand! Ma igatsen Gershwinit.
Olen "Porgyt ja Bessi" rohkem näinud, kui keegi teine siin linnas.
"Porgy" parim repliik.
"Kui Jumal lõi sandi, siis oligi ta mõeldud üksildaseks."
Oled sa mõelnud, et kogu su elu on näidend,
ja et 99% inimestest selles
on ilma repliikideta?
Nad on lihtsalt statistid.
Ja sina oled kõigest statist nende näidendis.
Sügavmõtteline. Väga sügavmõtteline.
-Mul on ka mõtteid. -Tõesti?
Arvasin, et oled statist.
Kas keegi koristaks need kuradi lilled mu letilt?
Hea küll!
Sa pead nägema teda nii nagu mina.
-Ma just nägin teda. -Ei, esimest korda.
Kui sa seda ei näe,
ei suuda sa mõista, mida see õhtu tähendab.
Sa vist ikka ei keppinud teda.
Tahan seda trikki sinu peal harjutada, enne kui seda talle teen.
Ma ei näita seda talle trikina.
Ma näitan seda talle kui eksperimenti, mis peab tõestama,
et meie vahel on ekstrameeleline side.
Ta usub kogu seda pläma,
jauras 20 minutit psühhokineesist.
Ma ei mõistnud ainsatki sõna.
Ma noogutasin ja mõtlesin:
"Kas tal on tõesti viinamarjavärvi rinnahoidja?"
Ja hiljem õpetan teile minu kaardimängu.
-"Türaimeja rummi"! -Larry, vali sõnu.
Sind solvab sõna "türaimeja"?
Olgu, ma ei kasuta seda. Ma luban seda sulle
türaimejana, aga las ma räägin sulle meie esimesest kohtumisest.
Pigem vaataksin kaarditrikki.
Mina ka.
Tead, mis on kõige seksikam asi planeedil?
Pooleldi kõvastunud peenis.
Keegi ei taha seda kuulda.
Ma ei räägi sinuga.
-Kellega siis? -Minuga.
Kellegi huvitavaga. Aga tõsiselt.
Pooleldi kõvastunud peenis on lubadus.
Täiesti kõvastunud peenis on hüüumärk.
See solvab mind kui kirjanikku. See on liiga räige ja teismeline.
Lugu on juba läbi.
Aga kas pooleldi kõvastunud peenis on vajumas või kerkimas?
Aga naised köidavad mind just peenise puudumise tõttu.
Mind ka.
Nad elavad palju huvitavamal emotsionaalsel maastikul kui meie.
Maastikul, millest meie saame vaid unistada.
Aga tänane õhtu ei puuduta maastikke.
See on Elizabethi, ja ainult Elizabethi portree.
Hakkab jälle pihta.
Sa nägid, et ta oli ilus, eks?
Kui mitte klassikaliselt ilus, siis mis on õige sõna...
Kenad tissid.
Väikesed, aga väga kutsuvad.
Tahaksin teda maalida.
See on kõige intiimsem viis inimest vaadata.
Ka kõige vähem sentimentaalne.
Et täpselt jäljendada ta näo tasandeid,
neid kahte tillukest tedretähni vasakul põsel.
Sa näed tuttav välja. Ma olen su pilti kusagil näinud.
Sa oled kirjanik?
Siis hindad sa seda lugu.
Sest see puudutab...
Sõnulseletamatut?
See on täiuslik sõna.
Issand! Sa oled E. B. White! Sa oled "Andy" White!
Sa ei kujuta ette, kui väga ma su esseesid naudin.
Miski pole mulle rohkem rõõmu valmistanud.
-Ma olen sinu keelekasutusse armunud. -Aitäh.
Su kirjavahemärkidesse.
Ainsatki koma ei saa nihutada.
Sa oled muusik, White.
Sina oled muusik.
Sina oskad seda lugu kõigist rohkem hinnata.
See tüdruk, Elizabeth.
Ma ei saa tema ees esineda. Mõistad?
Ta poleks huvitatud. Ta ei küsi minu kohta kunagi.
Mitte kunagi. See pole ilmselt ükskõiksus,
vaid me mõlemad mõistame,
et ta on tõesti minust huvitavam.
Ja ma mõtlen seda siiralt.
Kas te ta juukseid nägite?
Seda märkasin ma esimese asjana, kui ta juulikuus teatrisse astus.
Ta hingas otsekui teistsugust õhku kui mina.
-See meeldib mulle. -Usu mind, White,
temast saaks hea muusikali!
Ja seal poleks mitte ainsatki maisivart!
Poisid, et te teaksite,
"on mais sama kõrge kui elevant tõrges"
on kogu Ameerika laulukirjutamise ajaloo kõige rumalam laulutekst.
Jah, see on täiesti loogiline ning jah, ka riimub,
aga kujutluspilt Oklahoma maisipõllust,
mille keskel seisab mingi kuradi elevant?
-Mulle meeldivad elevandid. -Nagu meile kõigile.
Andy, sa pead seda nägema.
Ma kuulasin ta rääkimist,
aga mul pole aimugi, mida ta ütles,
sest ma mõtlesin ainult:
"Oota, kuni tunned tema pilgu soojust,
"mis on mõtlik, armas ja tark."
Ma kirjutasin temast, kui need sõnad kirja panin.
Kolm täiuslikku sõna, täiuslikus järjekorras.
Ja milline teine sõnade autor oleks saanud "mõtlikku" kasutada?
Mis laul see oli?
Kui mul hästi läheb, siis väga hästi.
Juba selle kõla! Seda kirjanik teebki.
Me kanname oma haavatavust nagu keepi kogu maailma silme ees.
Mulle meeldib sõna "keep".
Sest see on antiikne nagu meie.
Soovid veel üht jooki?
Jah, miks mitte?
Mul on tuhat põhjust, miks mitte juua,
aga nad ei saa nende vastu, et miks juua.
Eddie, ulata Issandat ja kiida majaarsti!
Veel üks ring! Ainult veidi...
Tead, mis mulle meeldis selles essees, mille sa Floridast kirjutasid?
See lause.
"Meri vastab kõigile küsimustele, ja alati samamoodi: "Nii vara?""
Jeesus.
Võtta heli ja muuta see milleks?
Igaviku ohkeks.
Mu pisike kingitus.
Poeesia terviseks, mis voolab meile kaela tuhandest ootamatust allikast.
Sinu luule terviseks.
Tema on 20, mina olen 47.
Arutame seda nagu kaks mõistlikku alkohoolikut.
Alguses oli kõik täpselt nii, nagu tundus.
Ma olin tema mentor, ja ilmselt olin ma tõesti
tema silmis teatri "vanameister".
Ma tegin Shubertis "By Jupiteri" proove.
See etendus oli tohuvabohu.
Ja ma vaidlesin Johnny Greeniga
"Tervitage Broadwayd" sõnade üle.
Ma mäletan, et lapsena ma armusin sellesse laulu.
Tervitage vana Broadwayd
Ja hei, ma peagi tulen, olen seal
Ma teadsin juba lapsena silmapilkselt,
et selle rea tempo ja paratamatuse andis sisemine riim.
Ja mitte ainult "tulen, olen", vaid "way, hei".
Loogiliselt peaks ütlema:
"Tervitage vana Broadwayd ja ma olen varsti seal."
Aga kui kasutada tegusõna "tulen",
muutis see kõike.
Nukid, kas sa tead mõnda Cohanit?
Sinna veel! Sinna veel!
Saatke sõna, saatke sõna Sinna veel!
Et jänkid tulevad! Jänkid tulevad!
Trummi-trummipõrin kõlab teel!
Me tuleme! Me sinna tuleme!
Ja tagasi ei tule enne Kui pole vaja minna sinna veel!
Teate, mida jänkid sõjas päriselt laulsid?
"Me ei tule tagasi. Meid maetakse sinna veel!"
Ja nii see oligi.
Suures sõjas hukkus 37 miljonit inimest.
Ma arvan, et omadussõna "suur" ei tohiks sõnale "sõda" eelneda.
Aamen selle peale.
Mida arvab Jumal, kui vaatab alla oma loodule
ja näeb, et üllate motiivide varjus
saatsime me 37 miljonit inimest hauda?
Seepärast sajabki kogu aeg. Jumal nutab.
Ma olen patrioot. Päriselt.
Sa oled sõdur. Jumal õnnistagu sind.
Aga kui paljud seekord surevad?
Kas suudame neid üldse kokku lugeda?
Ma olen puhkusel. Hoolitsen oma ema eest.
Ta kardab minust rohkem.
Millal sa teele lähed?
Kahe nädala pärast saadetakse mind tagasi tulemöllu.
Bradley Beachi New Jerseys.
Õpetan Grossmani hotellis morset.
Bradley Beach, kus vaenlase agendid patseerivad promenaadil
karusnahkadesse mässitud juudi eidekesteks maskeeritult.
Mängisin ühe Bradley Beachi tüdrukuga vorstipeitust.
Jah?
Kas sa lugesid Life'i artiklit Guadalcanalist?
Et enne lahingut
viskasid sõdurid lutsu hõbemüntidega,
mitte kividega,
sest nad teadsid, et ei tule kunagi tagasi.
Ma ei saanud sõjaväkke astuda. Mu silmad.
Mis viga? Kas need avanevad?
Rääkides inimestest, kes ei tule tagasi,
palun loe seda.
See on "By Jupiteri" kavast.
Valjusti ette!
"Rodgers ja Hart
"on erinevad nagu taksikoer ja kaamel.
"Ühele meeldib ooper ja kodune elu, teisele ööklubid ja inimesed.
"Üks on abielus, kahe lapsega,
"teine on vallaline ja toetab baarmene."
Võta heaks, Eddie.
"Väikemees Larry suitsetab sigareid,
"suuri, musti, väikseid, pruune, igasuguseid.
"Samas kui Dick ehk Rodgers tõmbab ainult sigarette.
"Üks läheb hommikul kell 4.30 magama, teine ei haihtu kunagi."
Täiuslik verb, eks ole?
"Füüsise ja meelelaadi erinevuste kiuste
"täiendab nende mõistus teineteist nagu sink ja munad.
"Nad on kirjutanud üle tuhande laulu."
Tuhat laulu?
"Nad vaidlevad tuliselt, ent ei tülitse,
"ja 20 aasta jooksul, mil nad on oma kunsti harrastanud,
"on nad töötanud ainult kahasse..."
Kuni praeguseni.
Muljetavaldav.
Ma kirjutasin selle ise.
Ja mitte kordagi ei mainitud kuradi "Blue Mooni".
Saatsin Elizabethile mõned oma noodid. Ta ei vastanud. Ma ei saa aru.
Ta on mõrd.
Seda kirjutatakse mu hauakivile.
-"Ta on mõrd"? -"Lorenz Milton Hart.
"Ta ei saanud pihta."
Ja inimesed ütlevad mu haual: "Teate?
-"Mina ei saanud ka pihta." -Mina küll mitte.
-Kuule, Larr, mina saan aru! -Kuulake.
Meil oli Elizabethiga ühine nädalavahetus. Tõepoolest oli.
Üks kirglik, kogemusteväline nädalavahetus eelmise suve lõpus,
enne kui ta Yale'i naasis.
Ma pole kunagi oma elus omakasupüüdmatusele nii lähedal olnud.
See oli nüansirohke ja sügav.
Kui sügav täpselt?
Kuule, kloun. Ma kohtusin temaga,
ja esimene asi, mida ütlesin, oli: "Vabandust,
"aga sina oled siin teatris kõige stiilsem."
Oleks mul vaid sellest hetkest foto.
Oleks mul foto igast hetkest, mille olen temaga veetnud.
Mul on raske seda õigesti teha. Püüan leida täpset...
Andy, aita mind. Mis on õige sõna?
Lummus?
Ja sa tead, kui raske see on.
Ma ei suutnud uskuda, et ta tahtis minuga rääkida.
Ma vaatasin teatris ringi
ja otsisin kedagi teist, kellest ta huvitub.
Aga ei! Ta potsatas toolile otse minu kõrval,
nii lähedale, kui tagasihoidlikkus lubas.
Ja mu süda kukkus pekslema.
Ja ma ei tunne kunagi nii, ei meeste ega naistega.
Aga tal oli seljas selline kollane suvekleit,
ja teatris oli palav.
Ja ta rääkis minuga tunde.
Paljas säär üle käetoe põimitud.
Ja ma tean, et näin olevat keskealine jobu,
kes armus ilusasse tudengisse,
ja võibolla polegi seal muud.
Aga teate mis?
Võibolla on seal midagi enamat.
Mõnikord ma tunnen... ja ärge naerge,
aga kui olen terve elu pimesi võõrastega kokku põrganud,
leidsime ehk viimaks sõbra.
Äkki see ongi "lummuse" definitsioon.
Üks valgusega täidetud nädalavahetus!
Pean lõpuni rääkima, enne kui ta tagasi tuleb.
Kas sa kuulad mind?
Jah, ta sääred olid põimitud.
Tundus, nagu kõik minu kirjutatud armastuslaulud
oleksid verbaalse ektoplasmana ühtäkki inimkuju omandanud.
-Mis "ekto"? -See võib ta ema olla.
Ta ei tohi seda kuulda.
Aga mina?
Sa oled kõigest statist.
-Aga mulle makstakse, eks? -Igatahes.
Mulle on tähtis, et ma selle ära tabaksin.
See oli lämmatav suvenädalavahetus,
ja ma küsisin nii muuseas, kui vähegi teeselda suutsin,
et kas ta tahaks linnakuumuse eest põgeneda
ja veeta nädalavahetuse Vermontis Dunmore'i järve ääres.
Ja ta ütles hetkegi kõhklemata:
"Heameelega, Larry."
Usu mind, Andy, see on minu tüüpi tüdruk.
Vabandust, et ma lalisen,
aga kuidas muidu kirjeldada olevikuvormis
armumist?
Kas see on siis seda?
Võibolla. Ma pole midagi valesti teinud.
Ma pole rikkunud moraaliseadusi ega isegi keskealiste meeste seadust.
Ostsin talle maali Dunmore'i järvest
ühelt vanalt Vermonti merekarult.
Ostsin selle, et talle ehk meelde jääks.
Sõitsin seal kunagi kanuuga.
Hei, Larry!
Ja siis?
Kolmas vaatus. Sama päeva õhtupoolikul
peesitas ta soojas majas.
Seinale on kinnitatud Fort Ticonderoga vimpel.
Tal oli seljas sinine meeste töösärk, varrukad üles kääritud.
Ta oli järsku mulle üleni kättesaadav,
see nooruse, terava mõistuse
ja rangluu kingitus.
Ma puudutasin ta õlga,
ja nagu üks soperdis kunagi kritseldas:
"Mu süda tardus."
Ta võttis mu käe ja ütles: "Larry,
"jätame selle mõneks teiseks päevaks."
Ja ma võin sulle öelda vaid seda,
et on reaalne võimalus, et täna ongi see "teine päev".
Astuge pisut eemale. Daamid, väga ilus!
Rodgers! Rodgers!
Jah, ilus!
Olgu.
Ma olen tänulik. Aitäh. Suur tänu.
Olge tänatud. Aitäh.
Braavo!
Suur tänu.
Nüüd on aeg õhtu tõeliseks etteasteks.
Eddie, korista see ära!
Kuule.
Kas ta keppis teda või ei?
Ta arvab, et täna ehk saab.
Larry. Larry, Larry.
Mida tüdruk sinu arust temas näeb?
Rikast ja kuulsat meest, kes saab ta karjääri aidata.
Ta mõistab, et teda jumaldab
üks suurtest ilu hindajatest.
-Tead, mida ma veel arvan? -Nii?
Tal ongi vist viinamarjavärvi rinnahoidja.
Rodgers. Härrased, palun teeme pilti.
Ilus. Olgu, lai naeratus!
-Kaunis. -Dick!
Issand jumal! See muusikal jääb 20 aastaks lavale!
See saab suuremaks kui "Abie Iiri roos"!
-Eks näis. -Ja palju vähem juudilik, saab turneele.
Aitäh, et tulid.
-Oscar! -Larry.
Sa oled iga kord aina pikem.
Mida ma oskan öelda? Sõnad on geniaalsed.
Poeetilised, kui seda vaja on, naljakad, kui seda vaja on.
Ükski riim ei kriibi kõrva, vaid lausa paitab seda.
Ma olen rumal, kui tuled on tuhmid
Ideaalne! Kas kuulsite mind aplodeerimas?
Sa olid teatris kõige tulihingelisem!
Sest ma armastasin seda teatris kõigist rohkem!
-Ma toon teile joogid. -Ei, aitäh.
Larry, on sul aega? Oodake üks hetk.
Vabanda meid, Oscar.
Oleme Dwight Wimaniga "Connecticuti jänkist" rääkinud.
Suurepärane!
Jah, tahtsin Vivienne Segali kutsuda.
Mein Gott! See kestab kauem kui "Oklahoma!".
Ma ostan ise 50 kohta.
Mul on uus pealkiri. "Oo, Camelot!".
Jääme "Connecticuti jänki" juurde.
"Camelot" oleks hüüumärgiga.
Kuule, ma räägin tõsiselt.
Ma räägin alati tõsiselt. See ongi vaimukas.
Mõtlesin, et kui sul töötuju on, siis äkki...
-Mul on parim tuju. -Palju õnne.
Ma ei taha sind tülitada. Meile kõigile meeldis see.
-Jah? -Tuleb suur hitt.
Aitäh. Suur tänu.
-Gladys, eks? Jah. -Jah.
Väga meeldiv.
Jah, ma mõtlesin, et mitte lihtsalt uus etendus,
vaid päris uus versioon.
Võiks olla neli-viis uut numbrit.
Minu sulest?
Muidugi sinu sulest. Ühiselt.
Tegime selle muusikali 16 aasta eest.
-Seda tuleb uuendada, eks? -1927! Vanderbilt!
See võiks olla sügisel uus Rodgersi-Harti muusikal.
-Uued naljad, uued laulud. -Uued viited.
Pila sõja arvel.
Toidutalongid, kogumiskampaaniad,
Vivienne'i uus number.
-Ära liialda. -Ülihea.
-Meeldiv. -Väga hea.
Aitäh sulle.
Kui tekkis paus, siis Cordell Hull Saatis käsu ülevalt
Vabandust, tüdrukud, pange pärlid käest Saab armastust talongiga
Kuidas ta Cameloti tuua?
Suva. Nii naljakas!
Dick! New York Journal-American.
"Sama lummav silmale, kui Richard Rodgersi muusika kõrvale."
-Olgu. -Jah, kena.
See on hea algus.
Oled valmis? Kas tunned end tervena?
Kas sa võtaksid seda tõsiselt?
Jah. Ma olen kaine, Dick. Tõsiselt.
Olen terve õhtu ingverijooki joonud.
Välja arvatud sel hetkel, sest seda tuleb tähistada.
See on parim muusikal Ameerika teatri ajaloos.
Ei. Ma ei joo sinuga, Larry.
Olgu peale.
Weegee! Pildista!
-Mida? Ei. Larry, ma pean... -Ei, ei.
Rodgers ja Hart, jälle koos!
Lähemale! Minge juba!
Ma tahan kümmet koopiat.
Tore. Kirjuta mulle tšekk.
Jah.
Arvad, et oled valmis?
See on viimase 16 aasta parim idee.
Samas arvan, et peaksime unistama millestki täiesti uuest.
Kas sa pole nõus?
Uus Rodgers ja Hart, seninägematu.
Midagi suurt!
Alustame uusversioonist.
-Muidugi. -Üks samm korraga.
-Jah, aga... -Ma usun...
-Kuula. -...on ühine tulevik.
Kes seda ei arvaks?
Aga ma tahan olla helilooja, kellele kirjutavad laulusõnu, tead küll,
teised autorid.
Arlen, Kern. Sa armastad Kerni.
Väga. Tahtsin Kerniks saada.
Aga me peame proffidena töötama.
Mis ajast ma pole proff olnud?
Tahan hommikul kindlatel aegadel oma kontoris töötada.
-Ma tahan graafikut. -Seda me teemegi.
Ma ei taha sind taga otsida.
-Kohal. Väike kui elu! -Saad aru.
Ma ei taha kell üheksa
su emale helistada, et sind
kell 12 voodist välja saada.
-Dick... -Et poleks nii nagu enne.
Muud midagi.
See on äri, ei muud.
Poleks pidanud täna mainima.
-Tahtsin... -Ma tahan vaid...
-See oli sul veel parim. Tõesti. -Olgu, aitäh.
-Kes ta oli? -Tahan kirjutada
meie mõlema lemmikut.
Jah, mina ka.
Dick! Burns Mantle nimetas seda
"Kõige põhjalikumalt ja köitvalt ameerikalikuks muusikalikomöödiaks
""Show Boati" järel."
-"Show Boati"? -Jah.
Vau. See on hea.
-Tõeliselt vapustav. -Aitäh, tore näha.
Ma pean etendusse armuma, Dick.
Ma pean tahtma seda üle kõige maailmas kirjutada,
et publikus istudes sõnagi kuulmata ei jääks.
Alustame "Connecticuti jänkiga".
-Neli või viis numbrit. -Olgu, kuule.
Minu idee on "Marco Polo seiklused".
Dick! Suurepärane etendus.
Suur tänu. Tore sind näha.
Lihtsalt suur. Suurem kui "Jumbo". Eepiline.
Kolmevaatuseline muusikaline tsirkus.
Etendus kestab neli tundi. Õhtusöögipausiga!
See on suur koomiline ooper. Ja laval on terve maailm.
Me pilame kõiki.
Ja sina saad neid musikaalselt pilada.
Me parodeerime kõiki muusikalisi klišeesid.
Prantsusmaa ja Itaalia number.
"Pimeduse südamesse" jõudes
teevad kannibalid "Porgyt ja Bessi".
Bess, sa oled nüüd mu õhtusöök!
Issand, Larry. Jäta.
See etendus tuleb romaani mõõtu.
Sellest saab sinu suurim väljakutse heliloojana.
Ja selle kõige aluseks on see, mis publiku loo sisse tõmbab,
nimelt tüdruk.
See ebamaine tüdruk, kelle Marco Polo on maha jätnud.
Temast poole noorem,
aga ta tundis esimest korda üle aastate või üleüldse armastuse hõngu.
Ta vannub esimeses stseenis.
Algus on nagu "Palju kära" ja Benedick.
-Just. -Ta vannub, et on
naistele kättesaamatu. Ta põlgab armastust.
Ja me pilame armastuslaule.
Ei. Larry, ma tahan kirjutada etendusi, millel on emotsionaalne tuum...
-Dick, vägev etendus! -Tere, kuidas läheb?
Aitäh. Sa oled karm kriitik.
-Aitäh. -Aitäh.
Avastseenis sai selgeks, et ta on armastuse vastu.
Siis kohtab ta seda tüdrukut, kes on vaba hing,
Skandinaavia välimusega, kahe tedretähniga vasakul põsel.
-Absurdne. -Ära tee seda.
Ta elab sotsiaalselt, psühholoogiliselt, seksuaalselt
täiesti teises universumis, aga Marco Polo on jalust rabatud.
Ta seisab seal tüdruku kahvaturoheliste silmade pilgust halvatuna.
Ta on maailma ajaloo suurim maadeavastaja,
aga see ei tähenda talle midagi, kui see ei pane tüdrukut teda märkama.
See on loo emotsionaalne tuum.
-Olgu. -Võtame selle legendaarse,
ülielusuuruses mehe,
ja paneme ta veritsema.
Hr Rodgers, mina olen Robert Heffner, Oklahoma linnapea.
Me reisisime Eve'iga New Yorki
-muusikali vaatama. -Olgu.
Tere tulemast New Yorki. Me lõpetame vestlust.
Ta tuleb kahe minuti pärast. Sobib?
Kaks minutit. Loodan, et tasus tulla.
-Kindlasti. -Rõõm teid näha. Aitäh.
Olgu, räägi edasi.
Ja nad saavad lõpuks kokku? Räägi.
Publik on pinevil, et seda teada saada!
See on kogu selle loo mootor.
Larry, kui sa oled valmis
seda kirjutama,
päriselt kirjutama ja ümber kirjutama,
siis see võib toimida.
Aga ma ei hakka sind anuma, Larry.
Töötame 15 minutit,
ja oledki teel sigaripoodi.
-See ajab... -Olgu.
See ajab mind hulluks.
-Aitab. -Oleme 24 aastat nii töötanud.
Õnnitlen, Dick!
Viimased 24 aastat.
-Aitäh. -Oli aeg hitt leida.
Jah. Sul on täiesti õigus.
Igatahes ma ei kakle sinuga, Larry.
-Kes kakleb? -Ma ei tea.
Sõda kestab.
Kes tahaks näha kannibale "Porgyt ja Bessi" laulmas?
Mida publik siis vaadata tahab?
Kauboisid peol juhheitamas?
Jah. Tundub küll.
Õigus, unustasin.
"Oklahoma!", hüüumärgiga, käsitleb sõtta astunud riigi pinevust.
Ma usun, et kõik täna publikus istunud sõdurid mõtlesid,
mille nimel me sõdime,
kas või sekundiks-paariks.
Miks me õigupoolest sõdime?
Punastes kleitides ägedate tüdrukute pärast, kes ei keeldu?
-Hea küll. -Dick, ole nüüd.
Omavahel öeldes,
need tegelased on inimestena äratundmatud.
Paljud tundsid nad ära, armastuse ka.
Ta vajab päästmist.
Nad tundsid oma pere ära. Olid uhked oma riigi üle.
Sa räägid juba nagu "Yankee Doodle Dandy".
Minu arust on seal enamat, mida ära tunda,
kui laulvates kannibalides.
Aga kannibalid on palju naljakamad.
Dick, tule neid lugema!
-Üks hetk. Kohe. -Hea küll.
Hea küll. Ma tean täpselt, mida sa silmas pead.
Ütle, mida sa päriselt kirjutada tahad.
Mis on su unistuste muusikal?
Unistuste muusikal?
"Oklahoma!".
Ma mõtlesin järgmist.
Tahame "Liliomi" õigusi saada.
-See Molnári näidend? -Jah.
-See oli 1909. aastal läila. -Jah?
Tahad kirjutada muusikali karnevalimehest,
kes peksab oma tüdrukut,
-sureb, tuleb tagasi... -See toimib.
Lõpus saavad kõik surnud halod peast võtta ja hüüda:
"Puhastustuli!"
Ma teen seda, kui mind sunnid.
-See on... -Ma ei sunni sind.
Oscar teeb seda.
Mida teab Oscar sajandivahetuse Budapestist?
Ta muudab selle ameerikalikuks.
Ta moderniseerib seda.
Tegevus toimub Maine'is.
Maine'is? Kogu austuse juures, Molnári moderniseerimine
-on väga... -Sa pead seda lugema!
Kas Times?
Burton Rascoe World-Telegrami arvustus.
-Ülihea. -Tore.
-Timesi oma tuleb kohe. -Olgu.
Ma pean minema. Times tuleb.
Hea küll.
-Soovi mulle edu. -Mazel tov!
Nagu Maine'is öeldakse.
-Dick, see oli täiuslik. -Aitäh.
Tore näha. Kas meeldis?
Mida Dick Rodgers Maine'ist teab? Ta käis bar mitsval, jumala eest!
Kui kaua nad seda muinasjuttu müüvad?
"Uskuge ja lootke, surnud tõusevad, et meid lohutada!"
Sittagi nad tõusevad.
Anna mulle veel üks naps, Eddie. Päris.
Võtame koos napsi, Andy? Palun.
Kuidas sa vastu pead?
Tead, kuidas abielludes öeldakse "heas või halvas"?
Mina olen oma elus nüüd halvas etapis.
Ja see juhtus nii vaikselt, et ma isegi ei märganud.
Oled kunagi nii tundnud?
Iga päev oma elus.
Tänan.
Vahel mõtlen, et isegi Jumal pööras selja.
Mul on hitte olnud,
olen armastanud väikest ja kallist hulka inimesi.
Ja nüüd pööras ta uue lehe.
Ma olen äratrööbatud.
"Äratrööbatud" tähendab vist midagi head?
See tähendab, et riist ei tööta.
Seepärast ongi võõras sõna.
Pane mind nimekirja.
Märkasid, et linnud on Central Parkis tagasi?
Mille kallal sa üldse töötad?
Lasteraamatu.
Põletasin end esseesid kirjutades läbi.
Ei lähe hästi.
Minugi kirjutamine
on halba etappi jõudnud.
Millest su lugu on?
Kui ma vaid teaks.
Igaühe teekonnast?
Otsides seda, mis on täiuslik ja kättesaamatu?
Sõnulseletamatu!
Ilmselt liiga tabamatu idee, et seda lasteraamatusse panna.
Mul on sulle üks repliik.
"Mees ajas naist terve öö voodis taga, enne kui jõudis järeldusele,
"et ta on sõnulseletamatu."
Kindel, et mitte mõnulseletamatu?
Parem.
Käin igal hommikul pargis
vabastamas hiirt, kelle köögis kinni püüan.
-Jah? -Mul on väike klaaskarbike,
mis püüab hiire kinni, aga ei tapa teda.
Igal hommikul astun ma kööki,
ja seal ta ongi, külmkapi põhjas.
Minu väike pruun hiir, nosib rõõmsalt küpsist, mille talle jätsin.
Ja igal hommikul tassin ma ta parki,
avan karbi, ta hüppab välja ja vudib põõsastesse.
Ja järgmisel hommikul, kirevase päralt,
on ta kastis tagasi!
Kust sa tead, et sama hiir?
Ta on sama nägu.
Sellise newyorgiliku hukule määratud lootusrikkuse ilmega.
Aga kuidas ta üles 19. korrusele saab?
Viskab portjeele jootraha.
Täna hommikul teda polnud.
Ainult küpsis vedeles kastis.
Ma igatsesin seda väikemeest.
Olen hakanud temaga samastuma.
Kas tal nimi on?
Ma kutsun teda Stuartiks.
W-ga või U-ga?
U-ga. Ei midagi nooblit. Lihtsalt tavaline keskklassi hiir.
Sa pead mind vabandama.
Kogu see juubeldamine hakkas mulle põiele.
"Agnes de Mille teeb väikseid imesid
"ja loob originaaltantse, mis sobivad loo ja viisidega.
""Oklahoma!" on värske..."
Mul on midagi naljakat.
Kuidas kutsuda väsinud homoseksuaali?
Ma ei tea.
Putsi, ma unustasin.
See on väga naljakas.
"Näidend võtab kihelema, see on erakordne!"
MEESTE WC
Mäletad veel Atkinsoni "Pal Joey" arvustust?
"Tuim ja rõõmutu.
"Kas roiskunud kaevust saab magusat vett?"
Ma nutsin. See tegi mulle nii haiget.
Ma nutsin Vivienne Segali käte vahel.
Ta kallistas mind ja ütles:
"Ajalugu tõestab, et ta eksib, kullake."
Kas see polnud mitte kõige armsam asi,
mida öelda?
Ja ta kutsubki mind "kullakeseks".
Vau.
Ajakiri Time kirjutas:
"Neile, kes suudavad moraali fuajeesse jätta,
"on "Pal Joey" vapustav."
Mis närune kiitus see veel on?
-Ma räägin "Pal Joeyst". -Just.
Ma ei näinud seda.
Wolcott Gibbs armastas seda muusikali.
Kirjutas, et see oli "laulu- ja tantsuvaatemäng
"elavate kolmemõõtmeliste tegelaskujudega,
"kes räägivad ja käituvad nagu inimesed."
Näed? Juba parem.
Sa tutvustad ikka mind täna Rodgersile, eks?
Urineerimine on muutunud kahevaatuseliseks näidendiks
lühikese vaheajaga.
Ma armastan Vivienne'i. Aidaku mind jumal.
Tema kaastunnet.
Ta kutsub mind "kullakeseks".
Me olime Starlight Roofi ööklubis.
Pöördusin tema poole ja ütlesin: "Vivienne, palun abiellu minuga."
Ma ütlesin seda talle otse näkku.
Kujutad ette, kui sul on julgust seda naisele öelda?
Mul pole olnud julgust sellest unistadagi.
Jah. See oli üks hetk.
Kuula seda. Kell kaks öösel mängis bänd lugu "I've Heard That Song Before".
Ta ütles: "Ma armastan sind, kullake,
"aga mitte sel moel."
"Mitte sel moel."
Kolm väikest sõna.
Kaksteist väikest tähte, mis tähendavad:
"Mäng läbi, jobu."
"Mõtle järele," ütlesin ma talle.
Ma võtsin tal käest kinni. Ta küünelakk oli kahvatuhall...
Nüüd... võin ma juua.
Kas tohin meenutada, mida Mike Todd New Havenis "Oklahoma!" kohta ütles?
"Pole naeru, pole tisse, pole lootustki."
Meil on nüüd võimalus. Olgu, loe ette.
Imeline. Nichols kirjutas Timesis sedasi.
"Imeline on lähim omadussõna,
"sest see gildi ekskursioon
"ühendab värske ja nakatava lõbu, veetleva hoiaku,
"kaunid rollid, tantsud ja laulmise,
"ja Richard Rodgersi muusika, mis ei tee ka üldse halba,
"sest see on üks tema parimaid.
"Hr Rodgersi muusikas on alati olnud graatsiat,
"aga harva on see nii hästi kokku sobitatud kui "Oklahomas!"
"Ta on loonud valsid, armastuslaulud, koomilised laulud ja nimiloo,
"mille see osariik võiks koheselt
"oma hümniks võtta.
""Oo, kuis nii kaunis on hommik" ja "Armunuiks peetakse meid"
"jõuavad loendamatutesse plaadiautomaatidesse tervel maal.
"Ja leinaviis "Pore Jud", kus selle muinasjutu peategelane
"üritab veenda oma rivaali ennast üles pooma,
"on imeliselt koomiline.
""Farmer ja kauboi" ja "Narmastega tõld"
"väärivad mainimist, sest need lähenevad ilmselgelt täiuslikkusele."
Loe seda kohta uuesti.
"...sest need lähenevad ilmselgelt täiuslikkusele."
See läheb tulikirja!
"Läheneb ilmselgelt täiuslikkusele."
Tulge kõik! Pidu üleval! Tort ja šampanja.
Oscar! Braavo.
Palju õnne.
Kas saaksime korraks rääkida?
Äkki pärastpoole?
Ei, korraks. Mul on midagi tähtsat öelda.
Üks hetk muusikaligeeniusega.
Ma tahan sulle ühte asja öelda, Dick.
Üks hetk, Dick. See on tähtis.
Kui ma sinust esimest korda kuulsin,
olid sa kõigest Morty Rodgersi väikevend.
-Sa olid vist 17-aastane? -16.
-Jah, mina olin 23. -Tubli töö.
Sa olid elukogenud vanamees.
Aga sind mängimas kuuldes
sain kohe aru, et sul on annet.
Enda andes polnud ma päris kindel,
aga kuulsin tol pärastlõunal midagi.
Originaalsus, meloodilisus, graatsia...
Ole nüüd, Larry. Lõpeta. Mis sul viga on?
Oled terve elu selle õhtu nimel töötanud, Dick.
Kõigist teistest rohkem. Ja keegi pole seda rohkem väärt.
Olgu, aitäh, Larry. Aitäh.
Seda ma tahtsingi... Lihtsalt mine ja naudi oma pidu.
Vaata mulle otsa.
Me teeme uue "Connecticuti jänki".
-Jah. -Kirjutame neli-viis uut laulu.
-Mul on juba ideid. -Eks?
Jah. Ja kui ma "Marco Polo" jaoks midagi kirja panen,
kas võin need saata?
Sa pead seda minult küsima? Larry, ma võlgnen oma karjääri sulle.
Suvereisid Niagara äärde ja mujale
Võimendavad me muresid...
Mäletad, kui seda raadiost kuulsime?
Su vanemate elutoas. Meie esimene hitt.
See oli üks mu elu rabavamaid hetki, Larry.
-Ma olin 22-aastane. -Ja ma vannun sulle jumalakeeli,
et meie parim töö on veel ees.
Jah, uus "Connecticuti jänki".
Jah. Ja midagi suuremat.
-Dick, tule siia. -Kohe tulen!
"Marco Polo" saab olema etendus rõõmust,
aga raskelt välja teenitud rõõmust, ebasentimentaalsest rõõmust.
-Mis sentimentaalsusel viga? -See on liiga lihtne.
"Oklahoma!" on liiga lihtne?
See, et mees tüdruku kätte saab, on liiga lihtne?
Sa heitsid just kõrvale kõik edukad muusikalid,
mis iial kirjutatud.
Mulle liiga lihtne.
Kas kuulsid täna publikut?
Jah.
1600 inimest ei pidanud seda liiga lihtsaks.
Kas 1600 inimest eksivad?
Ma lihtsalt ütlen...
et sina ja mina suudame luua midagi emotsionaalselt palju keerulisemat.
Me ei pea lipitsema publiku...
-Me lipitseme Oscariga? -Mitte seda.
-Irving Berlin lipitseb? -Ma armastan teda.
-"Valged jõulud" lipitseb? -Ma ei usu "Valgeid jõule".
Olgu.
Ehk on publik muutunud.
Nad tahavad ikka naerda.
Jah, aga mitte sel moel.
-Mil moel mitte? -Sinu moodi.
Nad tahavad naerda ja ka veidi nutta.
Nad tahavad... nad tahavad tunda.
Sa oled mu vanim sõber.
Sa oled...
sa oled unikaalne.
Kirjutad nagu järelehüüet.
-Ma lihtsalt ütlen. -Ma olen siinsamas ja praegu.
-Valmis töötama. -Jah?
Ja sa lähed tagasi haiglasse?
Ma ei pea tagasi haiglasse minema,
ja ma ei vaja ka psühhiaatrit.
-Suur tänu. -Me püüdsime sind vaid aidata.
Kes on meie? Sina ja Oscar aitasite mind?
Arvad, et Oscar tegi seda?
"Oklahomast!" saab su karjääri suurim hitt.
-Sa ei tea seda. -See sitapea Kron
haldab mu raha ja ma ei saa enam...
Ma tegin seda su venna käsul.
Teddy anus mind...
Äkki peaksite Teddyga sõnu kirjutama.
Ma kirjutasingi sõnu.
Mis mõttes?
"By Jupiter"? Või oled sa selle mälust kustutanud?
Mille kustutanud?
Kuidas me Loganiga anusime lisarefrääni ja lisasalme,
aga sa olid nii purjus, et ei ilmunud kohalegi.
Jah, ma pidin sõnu kirjutama.
-Sa ei kirjutanud sõnagi... -Kust sa tead?
-...sest etendusest. -Kust sa tead?
Sind polnud isegi...
Tead mida?
Ma ei hakka sinuga täna vaidlema.
-Eks? -Ma naudin seda.
Mina mitte.
Kuule, mul on kahju.
Mul on suva, kui keegi mind ründab.
See ei tähenda mulle midagi.
Aga keegi ei saa mu tööd rünnata. Mul pole midagi muud.
Su töö on hiilgav. Mure pole selles.
Su töö on olnud hiilgav alates päevast, mil sind kohtasin.
Kas sa mäletad seda veel?
Seisid seal susside ja triibulise hommikumantliga?
Jah, nägu kell 11 hommikul habemes.
Ma mäletan seda oma elu viimase päevani.
Olgu.
-Pean minema. -Ma tean.
-Kõik ootavad. -Muidugi.
Neli või viis laulu.
Mul hakkasid ideed juba tekkima!
Suur komöödiasoolo Vivienne'ile,
kuidas ta on tapnud kõik oma eelmised abikaasad.
Võib naljakas olla.
Pealkirjaks sobiks "Et hoida armastust elus!".
Kas kõik on korras?
Mis White'iga juhtus?
-Läks ära. -Nii vara?
Tahtsin talle veel nii palju öelda.
Ehk oli tema ka statist.
Veel üks?
Viimane, Larry.
Kas sa tead seda saamatut bluusi?
Sest ma pole seda veel kirjutanud.
Minu pilt tuleks pudelile panna.
"Viski, mis muutis Lorenz Harti töötuks.
"Osta sõjavõlakirju."
Ma olen hakanud asju valesti kuulma.
Ühel õhtul kuulasin mingit lauljat kõõrutamas
oma "halasüdamest".
Ja ma mõtlesin: "See on küll originaalne metafoor.
""Mu halasüda.""
Siis mõistsin, et ta laulis: "Mu salasüda."
Kõik asjad lähevad ka meelest ära.
See peaks olema mu autobiograafia pealkiri.
"Peata mind, kui olen seda juba rääkinud."
Ja kogu tekst on sees topelt.
Ei, tõsiselt. Ta on seda varem teinud.
Peaasi, et pärast tantsima ei pea.
Vaata parem ette...
Minu asendamatu Elizabeth!
Larry!
-Kas sulle meeldib? -See on...
Oscar Hammerstein ütles, et olen pärl!
Ta on nii sõnaosav.
George, see on Lorenz Hart.
Mul on suur au teiega kohtuda.
Kas ma tohiksin Elizabethiga kaks minutit omavahel rääkida?
Ja siis on ta sinu jagu.
See sobib ideaalselt,
kui lubate mulle enne mu lahkumist autogrammi.
Ta on Yale'i lõpukursusel.
Õpib muusikat, aga tahab lavastajaks saada.
Lavastajaks. Mis su nimi on?
George Hill.
Ma annan sulle nõu, tulevane lavastaja George Hill.
Tahad mu nõu kuulda?
See oleks suur au.
Ole armastuslugudega ettevaatlik.
Mõtle sõpruslugudele.
Sellest saab tõeliselt kauakestvaid lugusid.
Aitäh. Jätan selle meelde.
Näeme hiljem, George.
Mu ema andis mulle selle.
Olin väga liigutatud, et mulle.
Mu karastatud rangluu.
Ettevaatust. Mu ema...
Heakene küll.
Vabandust. Tean, et su sünnipäev on alles 19. novembril.
Ma olen Skorpion.
Ma ei kahelnud selles hetkekski.
Kas said need noodid, mille saatsin?
Mul oli eksamitega nii palju tegemist, et panin need kõrvale ja...
Ja siis unustasin ära. Aga nüüd on mul aega. Ma luban sulle.
Lasen oma sõbral
kõik need laulud mulle ette mängida.
Ära kiirusta.
See on kunsti juures imeline, eks ole?
See ootab sind.
Aitäh kõigi kirjade eest, mis saatsid.
Ma tõesti nautisin nende lugemist.
Mu toakaaslane ei uskunud, et Lorenz Hartiga kirjutan.
Mäletan, et Vermontis jõid sa punast veini.
Malbec. See on menukas Yale'i jook.
Küsid Prantsuse Malbecit ja siis teed näo,
et saad aru, millisest istandusest see tuli.
Ära mu ema kuuldes Vermonti maini.
Ta ei tea meie ärasõidust midagi.
Tegelikult, tänu taevale,
ei tea ta 90% sellest, mis mu elus toimub.
Mulle on privileeg rohkem teada.
Või et augustis teadsin.
Vahepeal on palju rohkem juhtunud.
Räägi mulle poistest. See mind huvitabki.
Ausalt, ma olen enamikest palju targem.
Nii et ma lihtsalt vaatan, kuidas nad üritavad mulle muljet avaldada.
See on päris lõbus.
Tudengina ma ilmselt kardaksin sind.
See intelligentne, halastamatult tähelepanelik,
õelalt ebasentimentaalne iludus, kes istub seal
ja takseerib mind oma roheliste silmadega,
kõiki vääratusi kõrva taha pannes.
Issand, ma oleks väga hirmul.
Ma pole nii hirmutav.
Räägi mulle veel sellest Cooperist.
See on piinlik.
Tore, kui sul on piinlik.
Su nägu hakkab siis tulipunaselt õhetama,
aga hetk hiljem on see kadunud.
See võib palju kauem kesta.
-Mulle meeldiks... -Elizabeth. Tere, Larry.
Loodan, et ma ei sega midagi väga kaalukat.
Kaalukad asjad peavad ootama.
Ta on tõeline pärl, eks ole?
Jätke, hr Hammerstein.
Ma tülitan teid vaid hetkeks.
Larry, ma tahtsin lihtsalt öelda...
Esiteks ma mõistan, et see on sinu jaoks keeruline õhtu.
Ei, ma olen professionaal, Oscar. Me mõlemad oleme professionaalid
ja mõistame oma ala olemust.
Kas sulle tõesti meeldis see etendus? Ma ei kirjuta komöödianumbreid
pooltki nii hästi. Need pole mu tugev külg.
Ma naersin kõhu kõveraks. Pidin laskma seda õgvendada.
Me oleme ühevanused, aga sina olid alati õpetaja.
-Ei, Oscar. Ma... -Ei, terve karjääri
-näitasid meile teed. -Vaevalt...
Sa vabastasid meid kõiki.
Sina panid Ameerika laulud viimaks ameerikalikult kõlama.
Lõpeta. Mulle ei meeldi järelehüüded, eriti minu omad.
Oscar, täna on sinu õhtu.
Sinu ja Dicki hitt on meie kõigi hitt.
Inimesed tahavad ometi jälle muusikale vaadata.
Päris muusikale. Meil oli Dickiga mõningaid ideid.
-Imetore. -Jah, meil on idee teha suur...
Marco Polo muusikal. Midagi vägevat, lausa muusikaline tsirkus.
Dick on selle pärast elevil.
Sina mugandad "Liliomi"?
Kui õnnestub õigused sebida.
Kõlab põnevalt.
-Elizabeth ütles, et ta on sinu protežee. -Lõpeta.
Ta on "kevade tõotatud suudlus, mis üksildase talve pikaks muudab".
Ole nüüd.
-Sa kirjutasid head sõnad. -Muusikal ei kestnud kolme kuudki.
-Ma nägin seda kaks korda. -Sa...
Tead, millest me räägime, Stevie?
"Väga soe mai". Produtsent Max Gordon.
Helilooja Jerome Kern.
Alvini teater. 59 etendust.
See on minu naaber. Muusikalide kõndiv entsüklopeedia.
Ma olen muusikalide kõndiv entsefaliit.
-Meeldiv tutvuda. -Väga meeldiv.
Ta tahab suurena muusikale kirjutada.
Kes on su lemmik sõnade autor?
Oscar.
Muidugi. Mida sa minu tööst arvad?
Mulle meeldib. Vaimukas.
Aitäh.
Vahel ehk veidi lohakas.
Ta on väga väsinud. Oli pikk päev.
Tule nüüd, Stevie. Doylestowni on pikk maa.
-Tahad tualetti minna? -Ma pole väsinud.
Ta küsis, mida ma tema tööst arvan.
"Kaalukad asjad peavad ootama"?
Ma kahetsen väga, et lapsi ei saanud.
Cooper.
-Uskumatu, et seda sulle räägin. -Räägi.
Ära unusta, et olen temast üle aasta lootusetult
sisse võetud olnud.
Hoia seda. Tule siia.
Renee, kas võin viis minutit privaatsust osta?
Sinu heaks mida iganes.
Aitäh.
Milline ta välja näeb? Püüan teda ette kujutada.
Apollo? Sinised silmad. Pikka kasvu.
Põhimõtteliselt nahk tema seljal
-oli veatu... -Jäta.
See on su sünnipäevaõhtu. Räägi mulle kõigest.
-Mu sõbrad viisid... -Poisid, tüdrukud?
-Segaseltskond. -Olgu.
Ole nüüd, Larry, ma olen tudeng.
Nad viisid mind Mory'sse, kuhu naisi tegelikult ei lubata,
aga nad smugeldasid meid tagatrepist üles nagu lõhnastatud salakaupa,
ja muidugi võttis üks tüdrukutest kaaslase kaasa.
Cooperi?
Mis oli mulle ühteaegu hävitav ja meelierutav.
Selles mõttes, et ta oli seal. Minu läheduses.
Päev veeres õhtusse,
laud täitus tühjade veinipudelitega.
Pooled meist olid alaealised,
aga flirtisime kelneriga nii häbitult, et kõigil oli suva.
-Jõid oma Prantsuse Malbeci. -Täpselt.
Ma olen hea õpilane.
Sellepärast kõik sind armastavadki, Larry. Oled parim kuulaja, keda tean.
Sest ma ei tunne enda vastu vähimalgi määral huvi.
Tagasi sinu sünnipäevakõlvatuste loo juurde.
Tühjad veinipudelid täidavad lauda...
Kell oli palju.
-Ja Marjorie... -See tüdruk, kes tuli koos Cooperiga?
Ta läks koju õppima.
Inimesed tuigerdasid ükshaaval välja.
Oli kesköö.
Ja ma sattusin tema kõrvale istuma.
Ära kiirusta.
Ma ei tahaks olla kuskil mujal,
kui siin sinuga koos istuda.
Kas sa mu kirja said? Minu juures on täna pidu.
Ma pean vist siia jääma ja oma ema aitama...
Õige hoo saab hilja sisse.
Sul on piisavalt aega, et siin tutvusi sobitada.
Golden Gate'i kvartett tuleb kohale. Luba mulle, et sa tuled.
Central Park West 320.
Sa ütlesid, et tahad rekvisiite ja kostüüme disainida.
Kõik New Yorgi teatritegelased tulevad.
Tagasi Cooperi juurde.
Olgu.
Lahkusime koos Mory'sest.
Ideaalne novembriõhtu. Kuu on äralõigatud sõrmeküüne laiune.
Ta käsi oli mu ümber. Olime mõlemad pisut purjakil,
koperdasime vahel teineteisele sülle.
Tal oli seljas üleskääritud käistega punaroheline flanellsärk.
Mitte et sa märganuks.
Ta nägi hea välja!
Ja sina?
Mul oli ju sünnipäev.
-Pidingi hea välja nägema. -Isuäratav.
Ma naaldusin vastu seda flanellsärki,
ja usu mind,
ma tundsin tema mehelikkuse lõhna.
Mäletan, et mõtlesin, et taevas oleks pidanud särama hiiglaslikud lillad tähed.
-"Iha". -Olgu.
Oota korraks.
Pean endale jäävett püksi valama.
Sul läheb rohkem jääd vaja.
Me lõpetasime tema korporatsiooni keldris,
mingis maitselagedas hooletusse jäetud baaris.
Jumal teab, kui palju kõlvatusi on seal aset leidnud.
Ja veel üks on tulekul.
Oo jaa.
Olen teda aasta aega jälginud,
temast und näinud, ja siin see hetk nüüd oligi.
Minu sünnipäevaõhtul,
ainsaks valgusallikaks väike hämar lamp,
mille varju peal on hobused ja džokid.
Larry, mis tüdrukul üle jäi?
Palju õnne sünnipäevaks!
Ta hakkas lahti riietuma.
Tahad tõesti kuulda?
Ma olen mõõdukalt huvitatud.
See on alandav.
Sest midagi ei juhtunud.
Mitte midagi?
Nagu sina ja mina järvemajas?
Ei.
See oli meie teadlik otsus, eks?
Mis tugines millele? Mõistusepärale? Nii mõistlikud, kui me olla suudame.
Aga see...
See tugines tõigale, et ta ei saanud kummi peale.
Ei.
Ta üritas.
-Ta üritas uuesti. -Ei.
-Mina üritasin. -Lõpeta.
Need olid mu elu halvimad 10 minutit.
Need kestsid justkui 10 tundi.
Mul on kahju.
Ja tead, mis oli kõige hullem?
Ta polnud lihtsalt hakkamas, tead?
Ta muudkui pobises, et see on veini süü.
Et...
kumm on liiga väike, kui suudad seda uskuda.
Ja kogu selle aja oli mulle selge,
et tal polnud lihtsalt piisavalt...
Ma ei tea, mis õige sõna on. Võibolla...
"Ta lihtsalt ei armasta sind piisavalt" on õige väljend.
Sellest ei saa üle ega ümber, mis?
Kui tüdruk armastab poissi kogu südamest,
ja poisil pole lihtsalt samu tundeid?
On sul aimu, mis tunne see on?
"Keegi pole mind nii väga armastanud."
Ma võtsin keldrisse aasta jagu jumaldamist,
jah, ta foto tudeerimist,
ta telefoninumbri päheõppimist.
Ja seal oli see poolpurjus esmakursuslane,
kes ei suutnud armastust teeseldagi.
Ja... mulle oleks sobinud, kui oleks olnud...
pisut... kirge kõige varjus.
Või isegi empaatiat.
Seal polnud midagi.
Lihtsalt... see hobustega lamp.
Sa väärid nii palju paremat.
Jah.
Küsisin järgmisel päeval toakaaslaselt,
tead küll, tüdrukute jutud.
Ta ütles, et mehed ei saa vahel hakkama, sest nad on liiga närvis.
Ma tahaksin seda uskuda, et end veidi paremini tunda.
Aga...
...ta polnud närvis. Mitte vähimalgi määral.
Tal olid silmad kinni.
Nagu üritanuks ta kujutleda mind kellekski, keda tegelikult tahab.
Tundsin end rumalalt.
Tundsin end alandatuna.
Olin enda peale vihane, et lasin tal ennast
nii väärtusetuna tundma panna.
Proovisime paari loomingulist alternatiivi.
Oo ei.
See muutus üha inetumaks ja inetumaks.
Lõpuks ta ütles: "Elizabeth, teeme seda mõni teine kord."
Ja see...
See oli mu 20. sünnipäev.
Ta-daa.
Issaristike.
Aga asi läheb hullemaks.
Ma ei suuda kuulata.
Olgu, ma suudan kuulata.
Aga räägi seda nii, et mul poleks häbi inimene olla.
See on keeruline.
Umbes nädal aega hiljem
sõitsid kõik tänupühaks minema.
Ta helistas mulle. Kas tahaksin temaga õhtust süüa?
Sa tunned mind. Pole uhkuse raasugi.
Ütlesin "jah" ja läksin jälle tema korporatsiooni,
mille hoone on selle hiiglasliku hõlmikpuu all.
Lehed olid kollaseks tõmbunud,
puutüvi oli vihmast mustaks tõmbunud.
See oli kõige ilusam asi, mida näinud olen.
Mäletan, et ütlesin endale:
"Jumal annab sulle teise võimaluse."
Me läksime tema tuppa,
ta toakaaslane on juba koju sõitnud.
Uks klõpsas kinni.
Ja järsku...
õhtusöök ei tulnud enam jutukski.
Teine kord jõudis kätte.
Täiega.
Me olime järsku hoos.
Rebisime teineteisel riideid seljast.
Me ei rääkinud.
Ja seekord...
polnud mingeid raskusi.
Ei esimene kord. Ega teine kord.
Ei või olla.
Ta ütles mulle: "Head tagantjärele sünnipäeva, Elizabeth."
Ja tahad kuulda selle räpase loo uskumatut lõppu?
See oli viimane kord, kui nägime.
See oli novembris. Üle nelja kuu tagasi.
Olin täiesti kindel, et ta helistab. Kas või selleks, et uuesti seksida, eks?
Ei. Mitte kunagi.
Arvasin, et ta kirjutab.
Ei.
Muidugi ma helistasin talle.
Ta lõpetas kõne nii ruttu, kui sai.
Seega ma kirjutasin talle.
-Neljaleheküljelise kirja. Topeltvahedeta. -Ei.
Ei mingit vastust.
Lohutan ennast, et see oli nagu palavikuline unenägu.
Ja äkki läks palavik viimaks üle.
Ja see kõik kõlab mõistlikult ja arukalt.
Aga tead mis?
Kui ta mulle praegu helistaks, just praegusel hetkel,
jätaksin ma kõik muu sinnapaika ja...
sõidaksin kolm tundi või 30 tundi, et veel üks öö temaga veeta.
Mis mul viga on, Larry?
Miks sõita 30 tundi, et näha kedagi, kes sind nii kohtles?
Sest ma olen temasse armunud?
Oled või?
See on ebaloogiline. Kinnisidee. Haletsusväärne.
Ja mul on varemgi nii olnud.
See juhtub minuga kogu aeg.
Tunnen, et ma ei näe inimesi selgelt.
Kirjutasin kord aastate eest laulu
pealkirjaga "Süda on silmast kiirem".
See pole hea laul, aga pealkiri on hea.
Ja ma arvan, et see on tõsi.
Pea pole armastuse hullusega mitte kuidagi seotud.
Ja...
See pole üldse oluline, kas miski on seda väärt, mis?
Me investeerime oma südame väärtusetutesse aktsiatesse.
Ja me teame, et need on väärtusetud.
Aga me klammerdume nende külge nagu lapsed oma kaisukarude kaissu.
Elizabeth.
Räägi mulle ausalt.
Mida sa minu vastu tunned?
Mis mõttes?
Tähendab,
järvemajas, kus valgus vee pealt peegeldus,
rääkisime pool ööd,
ja ma puudutasin su õlga...
Kas sa armastasid mind tol õhtul kas või pisut?
Sa tead, et ma armastan sind.
Tõesti?
Lihtsalt... mitte sel moel.
Ütlesid, et sõidaksid 30 tundi, et Cooperit näha.
Mitu tundi sa sõidaksid, et mind näha?
Mu käed värisevad.
Tunnen sinu vastu midagi targemat ja sügavamat.
-Austust. -Aitäh.
Tänutunnet helduse ja isetuse eest, mida sa mulle näitasid.
Keegi pole mu elu vastu sinust rohkem huvi tundnud.
Ma ei vääri sellist sõpra nagu sina. Ma olen sinu eest nii tänulik.
Ma olen igavesti tänulik.
Ma olen ka sulle tänulik, et mind ellu äratasid.
Lõpeta.
Larry! Siin on inimesi.
Üks hetk!
Kas võin sinult midagi küsida?
Midagi, mis on liiga isiklik, et küsida?
Mind ainult liiga isiklikud asjad huvitavadki.
Mu ema...
Ta töötab gildi heaks ja tunneb kõiki.
Ta nägi meid eelmisel suvel koos aega veetmas...
Ma taipan, kuhu see jõuab.
Ta ütles mulle... Ma ei tea, kuidas seda öelda.
Lihtsalt ütle välja.
Olgu.
Ta ütles mulle rohkem kui korra:
"Elizabeth, ta pole mitte ainult sinust kaks korda vanem,
"aga ma ei usu ka, et ta põhihuvi on naiste vastu."
Mida sa ütlesid?
Ma ütlesin: "Kuule, ema, ma tean seda, mida tean.
"Ja tean, mida mõlemad tunneme."
Mida me mõlemad tunneme?
"Irratsionaalset jumaldamist?"
Ja mida su ema enda arust minu põhihuvi kohta teab?
Mul on kahju. Ma poleks pidanud midagi ütlema.
Palun andesta mulle.
Kõigi meie emade terviseks. Jäägu nad armulikult vait.
Palun vabandust. Minust oli rumal seda küsida.
Ja ma tean, mida tean ja tunnen.
Ütle oma emale seda,
kui ta kamina ees istub
ja oma "Oklahoma!" honorari kokku loeb.
Ütle talle, et Larry Hart on ilust joobnud.
Ja pane sõna "joobnud" kursiivi.
Joobnud ilust kõikjal, kust ta seda leiab.
Meestes, naistes, sigaripoodide lõhnas,
20-aastase poeedi võimatus ilus,
tema kahvaturohelistes silmades ja kahes tillukeses tedretähnis vasakul põsel.
Kas kõik on korras?
See on... mu halasüda.
Larry, Dick Rodgers otsib oma mantlit.
Tulen.
Tutvustad mind?
Aitäh, Renee.
Imeline, suur tänu.
Dick, tahan sulle tutvustada oma protežeed Elizabeth Weilandit.
Sinu protežeed?
-Tere. -Tere.
Sul on seal pagana hea eeskuju,
kui suudad viskist eemale hoida.
Ta on huvitatud kirjutamisest, lavakujundusest ja kostüümidest.
Tõesti?
Hr Rodgers, tänane etendus
oli minu arust suurepärane.
Tänan.
Kõige täiuslikum muusikal, mida näinud olen.
See on armas kompliment.
Su ema töötab gildis, kas pole?
-Jah, Theresa Weiland. -Jah, Theresa.
-Oled palju muusikale näinud. -Liiga palju.
Jah.
Saan täitsa aru.
Aga tänane muusikal oli selline, nagu alati lootnud olen.
Meeliülendav. Nutikas. Maagiline.
Larry, ta on kõige läbinägelikum neiu, keda sa mulle tutvustanud oled.
Mul on olnud hea õpetaja.
Mida sa kirjutad?
Praegusel hetkel peamiselt luulet.
See on väga tugev.
Ja sa teed ka lavakujundust?
-Ma õpin. -Hästi.
Mulle meeldiks... su luuletusi lugeda.
Sinu visandeid näha. See on mu isiklik number.
Olen meelitatud.
Ma pole Dorothyt näinud. Kas su naine on siin?
Ei, ta läks tagasi korterisse. Saame seal kokku,
et hiliseid arvustusi vaadata.
Sa võiksid meiega liituda, Elizabeth.
Noorema põlvkonna esindaja oleks värskendav.
Ja äkki selgitad mulle, Elizabeth,
miks noored tüdrukud Sinatra pärast kriiskavad.
Mina ei kriiska Sinatra pärast.
Ei, ta kriiskab Sinatra all.
Hea küll, Larry!
Larry, sina oled muidugi teretulnud.
Ma üritan tulla, aga korraldan enda juures suaree.
Kvartett on tulemas...
Suareedega pole minust Larryle konkurenti.
-Tuleksin heameelega. -Tõesti?
Dick, kas tuled?
Jah.
Kas sa küüti saad?
Võin ta hiljem taksoga viia.
Me läheme kohe, kui tahad tulla.
-Heameelega. -Tore.
Annan enne emale teada.
Kohusetundlik tütar.
Ta on... Ta on nii armas, eks?
Tõeliselt rabav.
Kas sa... Kas teie vahel...
Ei. Selles mõttes, et ma olen temasse armunud,
aga kõik on temasse armunud.
Aga mitte sel moel.
Hea küll.
Kas õhtul hiljem näeme?
Mõistagi.
Aitäh kõige eest.
Hr Rodgers.
Prl Weiland.
Aitäh.
Ja hiljem näeme, Larry, eks?
"Lauluga südames näen ma su imekaunist nägu!"
Kas oled kellegagi kohtudes hetkega mõistnud,
et teie mõlema elu muutub pöördumatult?
Nagu ma kahtlustasin. Sa oled sentimentalist.
Millal sa töölt vabaned?
Pean selle koha kinni panema.
Aga sina, Nukid, oled siin lõpetanud?
Veel mitte.
Sest ma korraldan täna enda juures hiiglasliku peo.
Ma unustasin talle kingid üle anda.
Viimasel ajal on varrukatega raskusi olnud.
Mul on õlas artriit.
Pean hakkama keepi kandma.
Tõsiselt. Ma toon üksipäini keebid tagasi.
Sa näed mind esietendustel torukübara
ja keebiga, lendan hõbeotsalise kepiga läbi udu.
Te tulete täna, eks, poisid?
Ta tuleb sinna. Uskuge mind, ta tuleb.
Ta saabub hilja.
Ja kuulake seda, sest see on kõige erakordsem.
Hiljavõitu, ehk kella viie paiku hommikul,
kui ta on joonud pisut liiga palju Malbeci,
pöördub ta minu poole ja küsib:
"Kuule, Larry, mida sina loed?
"Kuule, Larry, millal sinu sünnipäev on?"
Esimest korda elus
tunneb ta minu vastu huvi.
See peab millalgi juhtuma, eks?
Ta on kõigis teistes meestes pettunud.
Aga mina ei valmista kunagi pettumust. Olen vaid...
väike sahmakas Larryt öösel.
Nukid. Veidi reisimuusikat.
Sinine kuu
Sa nägid mind üksi seismas
Ninatark.
Ilma unistuseta südames
Ilma oma armastuseta
See on sitaks palju parem kui "Narmastega tõld".
Larry, kas tuled meiega koos Dicki juurde?
Ei, minge ees, ma tulen järele.
Sa teadsid, miks ma seal olen
Sa kuulsid, kuidas ma palvetasin
Kellegi eest, kellest saaksin hoolida
Pole paha. Rõhuta kolmikriimid, mis kõlavad loogiliselt.
Ja siis ilmusid sa järsku mu ette
Ainus, keda mu käed iial hoiavad
Ja ma kuulsin kedagi sosistamas
Palun jumalda mind
Ja kui ma heitsin pilgu Oli kuu kuldseks muutunud
Sinine kuu
Larry, ma arvan, et see on ilusa sõpruse algus.
"Kas pole romantiline?"
Seda küll mitte. Ei.
Laulu nimi ei pidanudki "Sinine kuu" olema.
Mina panin pealkirjaks "Iga mehe halvad küljed".
Kirjutasime selle filmi "Manhattani melodraama" jaoks.
Jack Robbins, kes oli varem Rabinowitz, ta lasi oma nime MGM-is ümber lõigata,
kuulis laulu, kutsus meid oma kabinetti,
langetas oma vorsti ja ütles: "Dick, ma armastan seda meloodiat.
"Kõige tugevam asi sinu sulest.
"Aga Larry, need sõnad on liiga kunstipärakulised!
"Minu jaoks pole kunstipärakulised. Ma tean, kui geniaalsed te olete.
"Aga te peate kirjutama neile jobudele pimedas.
"Keegi ei laula neid sõnu."
Küsisin: "Mis neil viga on?"
Ta vastas: "Mulle ei jää isegi pealkiri meelde!
"Poisid, andke mulle midagi, mida saaksin promoda."
Küsisin: "Mis pealkirja sa siis tahad?
""Blue Moon"?"
Puänt: suurim hitt, mille oleme kirjutanud.
Rodgersist ja Hammersteinist
sai edukaim laulukirjutajate tandem Ameerika muusikaliteatri ajaloos.
Lorenz Hart kirjutas tõesti viis uut laulu
"Connecticuti jänki" uusversioonile, enne kui leiti vihmaga
halvatuna ja umbjoobes 8. avenüül kõnniteel istumas.
Ta suri neli päeva hiljem haiglas õhurünnaku elektrikatkestuse ajal.
Inspireeritud Lorenz Harti ja Elizabeth Weilandi kirjadest
Subtiitrid tõlkinud: Janno Buschmann