Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫- בלו מון -
‫- "הוא היה ערני ודינמי והיה מהנה ‫להיות איתו." - אוסקר המרשטיין ה-2 -
‫- "הוא היה האיש הכי עצוב שהכרתי." ‫מייבל מרסר -
‫"שלחתי מברק והתקשרתי
‫"שלחתי גם דואר אוויר מיוחד"
כן, אני יודע.
‫"התשובה הייתה 'שלום' ‫אפילו היה חסר תשלום
‫"התאהבתי רק פעם אחת
‫"וזה היה מוכרח להיות בך"
‫חריזה משולשת.
‫"הכול קורה לי"
‫לעזאזל.
‫כן.
‫וו-קיו-אקס-אר מציינים את פטירתו ‫של אחד מכותבי השירים המובילים באמריקה,
‫לורנץ הארט, שמת אמש ‫בבית החולים "דוקטורס" במנהטן
‫מסיבוכים של דלקת ריאות.
‫מר הארט היה בן 48.
‫במשך מעל 20 שנה, ‫הארט ושותפו, ריצ'רד רוג'רס,
רוג'רס כתב את המוזיקה, הארט את המילים,
‫שילבו את הגאונות שלהם ‫ביצירת שורה של להיטים מוזיקליים-קומיים.
‫כמי שכונו לעיתים קרובות ‫"גילברט וסאליבן של אמריקה",
‫רוג'רס והארט ייזכרו בזכות שירים
‫כמו "האהובה המצחיקה שלי", ‫"הגברת היא פרחחית",
‫"היכן או מתי", ‫"עם שיר בליבי", "זה לא רומנטי?",
‫"ליבי עמד מלכת", "מכושף",
‫"לא ידעתי מה השעה", "מנהטן"
‫ו"ירח כחול".
‫- שבעה חודשים לפני כן ‫31 במארס, 1943 -
‫"אוקלה, אוקלה, אוקלה
‫"אנחנו יודעים שאנחנו שייכים לקרקע"
‫הנה מגיע "גדולה".
‫"והקרקע שאנחנו שייכים לה גדולה ‫וכשאנו אומרים
‫"'יאו! איי-פיו-יי-איי!'
‫"אנחנו אומרים רק 'את בסדר, אוקלהומה...'"
‫אני צריך משקה.
‫לורי. ‫-נתראה אחר כך, אימא.
‫"ל-ה-ו-מ-ה
"אוקלהומה!"
‫- סארדי -
‫- סארדי ‫מסעדה וגריל -
‫- הבר הקטן ‫סגור -
‫בסדר, בפעם האחרונה, ‫שים את המכתבים על השולחן.
‫"אם לאזלו והמטרה חשובים לך כל כך,
‫"לא תבחלי בדבר."
בסדר, אקל עליך.
‫"קדימה, תירה. תעשה לי טובה."
‫רק תזכור, האקדח הזה מכוון לזין שלך.
‫המקום הכי הפחות פגיע שלי.
‫אלוהים אדירים, ‫כמה פעמים ראינו את הסרט הזה?
‫השורה הכי גרועה ב"קזבלנקה"?
‫"תקדים מופר."
‫"תקדים מופר"? איך אפשר להפר תקדים?
‫מדברים אנגלית בהוליווד?
‫אבל מוכרחים לאהוב את קלוד ריינס.
‫הסרט מוצלח בזכותו.
‫בטח. ‫-אתה יודע למה הוא טוב כל כך?
‫הוא שחקן ראשי, והוא נמוך.
‫זה מוכיח שאפשר להיות שני הדברים.
‫ואני אוהב את זה.
‫הוא אומר לאילזה,
‫"גברתי, הוא מהגברים שלו הייתי אישה
‫"ואני לא הייתי כאן, הייתי מתאהבת בריק."
‫תחשוב על זה. עם מי הוא בסוף הסרט?
מי מתהלכים יחד יד ביד אל הערפל?
‫אתה אומר שריק ופקד רנו...
‫מה אתה חושב שקורה
‫בחיל המשמר של צרפת החופשית בברזוויל?
‫זאת סצנה שלא יכולים להראות לך.
‫בסדר, השורה הכי טובה ב"קזבלנקה"?
‫"אף אחד לא אהב אותי כך מעולם."
‫זה לא נפלא?
‫שבע מילים. "אף אחד לא אהב אותי כך מעולם."
‫ובאמת, את מי אהבו מספיק? ‫את מי אהבו מספיק כמעט?
‫תן לי כוסית?
‫לארי, אמרת לי לא...
‫רק אסתכל עליה.
‫אאמוד בידי את הכובד הענברי שלה.
‫אמרת לי לא... ‫-תן לי את המשקה.
‫סיפרתי לך מה אליזבת אמרה לי?
‫זאת האישה שאני פוגש כאן הלילה.
‫אתה מתכוון זאת שאתה... ‫-אדי.
‫מה? ‫-תפגין קצת רמה, בסדר?
‫אימא שלה תיכנס לכאן בכל רגע.
‫סליחה. ‫-ברצינות.
‫אני מעריץ את הבחורה הזאת. ‫ואני אומר לך, זה מעבר לסקס.
מה מעבר לסקס? -אני לא מבין את זה.
‫היא לא ראויה כלל, אבל זה לא תמיד כך?
‫"הערצה לא הגיונית." זה הביטוי שהיא המציאה.
‫גם היא משוררת. סיפרתי לך?
‫ותיתן לי כוס סודה?
‫אני אשתה אחת ואתפעל מהשנייה.
‫הבחורה הזאת...
‫אתה באמת, אתה יודע,
‫עם סטודנטית בקולג' בת 20?
‫זה מסובך יותר משתוכל לשער.
‫תשאיר את הבקבוק.
‫זה שיר חזותי.
‫אתה לא נותן לי שום פרטים.
‫אתה יודע מה המטרה הסודית שלי לשאר השנה?
‫מה? ‫-אני רציני, באמת.
‫המטרה הסודית שלי היא להפסיק לפחד כל כך.
‫אליזבת וילנד או... ‫-אלה שלי!
‫אלוהים, זה כל מה שמקבלים בחמישה דולרים?
‫בתוספת משלוח, כן.
‫לורנץ הארט?
‫אתה יודע, אני חושב ששמעתי את השם הזה בעבר.
הרווחת טיפ של דולר, ילד.
‫תקדים מופר.
‫היא נתנה לי את זה. ‫היא שלחה את זה כל הדרך מניו הייבן
‫כי אמרתי שאני רוצה משהו שהיא נגעה בו באמת.
‫אלוהים, כאילו אני שוב בן 17,
‫אבל לא הייתי בן 17.
‫עברתי ישירות מילדות לנחלת העבר.
‫אדי, תן לילד משקה, בסדר? ‫-לא, תודה, אני עובד.
‫אלוהים, אז אתה צריך לשתות.
‫מה שמך? סוון, אני צודק?
‫טרוי. ‫-טוב יותר.
‫תשמע, סוון, אתה פנוי הערב?
‫אדי, אולי תיתן לילד כוסית?
‫כן. ‫-כי אני עושה
‫מסיבה ענקית בבית שלי.
‫כל עסקי הבידור יהיו שם.
‫הזמנתי את "רביעיית גולדן גייט". אני רציני.
‫אני רוצה שתבוא, תביא חבר,
‫תביא תריסר חברים.
‫יהיה אירוע שלא ראית כמוהו מעולם.
‫אני בארדסלי, אתה יודע? רחוב 91, ליד הפארק.
‫רק תגיד לפקיד הקבלה ‫שאתה למסיבה של לורנץ הארט.
תצטרך לדעת את הסיסמה. אתה מוכן לסיסמה?
‫"אף אחד לא אהב אותי כך מעולם."
‫לאט!
‫זה מראה יפה.
‫מה, אתה לא שותה?
‫"אחרי ליטר שלם של ברנדי ‫אני מתעורר כמו חיננית"
‫אתה מכיר את השיר הזה?
‫לא.
‫"האהובה המצחיקה שלי ‫אהובה משעשעת מתוקה..."
‫אני לא מאזין הרבה לרדיו.
‫אמרת שאתה מכיר אותי!
‫אתה לא מכיר אף שיר של רוג'רס והארט? ‫-אני יודע...
‫אני פשוט לא זוכר... ‫-"אקח את מנהטן
‫"ברונקס וסטטן..."
‫הופענו על השער של מגזין "טיים"!
‫התמונה שלי על הקיר...
‫אדי, איפה התמונה שלי?
‫מזיזים אותן.
‫מה אתה... ‫-מה עם זה?
"ירח כחול"
‫אני מכיר את זה!
‫"ראית אותי עומד לבד
‫"בלי חלום בליבי
‫"בלי אהבה משלי"
‫המילים הכי גרועות שכתבתי!
‫אתה כתבת את זה? ‫-זה אפילו לא היה אמור להיות השם.
‫אני אוהב את השיר הזה.
‫אקח את הטיפ שלי חזרה.
‫אני רוצה שתבוא למסיבה שלי, סוון!
‫ד"ר בנדר אמר לי לפני כמה ערבים,
‫אחרי שסיפרתי לו ‫ששוב הצעתי נישואים לוויוויאן,
‫היא סירבה לי שוב.
‫הוא אמר, "לארי, תחליט.
‫"אתה הומוסקסואל או הטרוסקסואל?"
‫אמרתי, "ד"ר, אני דו-מיני."
‫הוא אמר, "מה זה אומר בכלל?"
‫אמרתי, "זה אומר שאני יכול לאונן ‫טוב באותה מידה עם שתי הידיים."
‫לארי, יש כאן גברת.
‫גם נשים יכולות להשתמש בשתי הידיים.
‫אבל כדי להיות כותב, ‫צריך להיות כל-מיני, נכון?
‫כולם בעולם צריכים להיות בתוכך.
‫גברים, נשים, סוסים.
‫איך תוכל לתת קול למקהלת העולם כולו
‫אם מקהלת העולם כולו לא בתוכך?
‫אדי, איך קוראים להומוסקסואל ‫בלתי נלאה שלא מוותר?
‫"לא מתרומם."
‫לעבר הגדול והמהולל, כשהכול היה חשוב כל כך.
‫תמשיך לנגן, אתה טוב.
‫תודה, אני שואף להיות מלחין. ‫-"שואף"?
‫כלומר, אתה נושם, נכון?
‫כדאי שארשום את השם שלך ‫למקרה שאצטרך שותף חדש.
‫הלכת לבכורה הערב?
‫"אוקלהומה!", עם סימן קריאה, לא פחות.
‫עובדה, כל שם שמרגיש צורך בסימן קריאה,
‫כדאי להתרחק ממנו.
מה אמרת ששמך?
‫מורטי ריפקין, ‫אבל אני משתמש בשם מורטי ראפרטי.
‫אף אחד לא ינחש שאתה יהודי.
‫- ברכות לערב הבכורה ‫אוקלהומה! -
‫מה חשבת על "אוקלהומה"?
‫מה חשבתי על "אוקלהומה"?
‫ובכן, נאקלס,
‫נאקלס אוריפקין, כך אקרא לך,
‫ראיתי את ההצגה כמה פעמים ‫בהופעות ההרצה בניו הייבן,
‫כשעדיין קראו לה "קדימה!" עם סימן קריאה.
‫והייתי בטוח שדיק יתקשר אליי,
‫"לארי, אנחנו בצרות צרורות.
‫"אני צריך שתוסיף צחוק להצגה. ‫אנחנו צריכים קטעים קומיים גדולים."
‫וכבר הייתי מוכן להגיד,
‫"דיק, במקום כל האמריקנה חסרת העידון,
‫"בוא נעשה פרודיה על אמריקנה חסרת עידון!"
‫כבר כתבתי מילים בראשי. לא הצלחתי להפסיק.
‫והוא התקשר אליך?
אתה צוחק? הוא היה עסוק מדי בכתיבת עוד להיטים.
‫ישבתי בתא שלי הערב ‫וראיתי את "אוקלהומו", סימן קריאה,
‫למטה, נוצץ בכל האורות הוורודים,
‫כובעי הבוקרים והפלצורים המסתחררים,
‫וידעתי שני דברים בוודאות מוחלטת.
‫זה היה להיט של 14 קראט
‫וזה היה חתיכת חרא של 14 קראט.
‫חבר שלי ראה את זה בהופעות הרצה
‫ואמר שזאת הצגה מהטובות שהוא ראה.
‫ההצגה היא הונאה בכל רמה אפשרית.
‫אני לא מדבר מקנאה, בסדר?
‫צפיתי בהצגה הערב והרגשתי שליבי שוקע.
‫האנשים סביבי שאגו. הם שאגו מבדיחות סוג ג'.
‫רציתי לתפוס את הקהל בכתפיים ולהגיד,
‫"ממה אתם צוחקים? קדימה, תדרשו יותר!" ו...
‫רוג'רס גאון.
‫אני אומר את זה בלי להסס אפילו שנייה.
כפסנתרן, אתה יודע שאני צודק.
‫כן, הוא די טוב.
‫די טוב?
‫אין אף אחד עם המנעד שלו, כושר ההמצאה שלו,
‫מלודיות גבריות גדולות ‫שמתפתחות כמו נועצי כלונסאות.
‫רוג'רס הוא בן זונה חסר לב,
‫אבל הוא יכול לגרום למלודיה לרחף,
‫וזה סימן ההיכר של אמנות גדולה, ריחוף.
‫"יש לי הרגשה יפה"
‫זה הרגע. שמעת את זה?
‫כשעמוד השדרה שלך זוהר
‫וכל המנגנון של כתיבת שיר ‫משתחרר לפתע מכוח הכבידה.
‫יש אולי חמישה אנשים בעולם ‫שיכולים להצליח בזה,
‫והבן זונה הזה הוא אחד מהם.
‫ואז, מילים מאת אוסקר המרשטיין השני.
‫מה אוכל להגיד על אוסקר?
‫הוא ייכנס לכאן בכל רגע,
‫כל ה-2.2 מטרים שלו...
אתה יודע שדיק בחר בכוונה מישהו גבוה הפעם,
‫אתה יודע את זה.
‫אבל מה אוכל להגיד על אוסקר?
‫הוא נטול כל דמיון,
‫ונודה באמת, רובנו נטולי כל דמיון.
‫אבל יש רגעים, אני נשבע באלוהים,
‫יש רגעים בעבודתי
‫שבהם עשיתי משהו גדול ממני.
‫אני מסכים, בהחלט.
‫תודה. המילים היו גדולות יותר מהמוזיקה,
‫גדולות יותר מהדמויות ששרו אותן,
‫והן התקרבו, אולי לחצי שנייה, ‫למשהו בן-אלמוות.
‫סליחה על ההערכה העצמית ‫הבלתי מוגבלת שלי, אבל זה נכון,
‫ואם אף אחד אחר לא יגיד את זה, אני אומר.
‫כתבתי כמה מילים שיהתלו במוות.
‫נאמר בצניעות של מטורף אמיתי.
‫כששייקספיר כתב,
‫"לא שיש ולא אנדרטאות מוזהבות
‫"של נסיכים ישרדו את החרוז החזק הזה",
‫אנשים אמרו, "אלוהים, איזה אגו"?
‫לא, הם אמרו שהוא גאון, ‫והוא יודע שעבודתו תשרוד.
‫עכשיו אתה שייקספיר?
‫תשמע, "אוקלהומה!" יזכה בפוליצר, ‫אני יודע את זה.
יעלו את זה בבתי ספר תיכון עד קץ הימים,
‫כי זה ממש לא פוגעני.
‫אבל באמת, מי רוצה אמנות לא פוגענית?
‫נאקלס, אתה מקשיב לי? ‫אני מנסה לענות לשאלה שלך.
‫לכן האל שם אותנו בעולם, לא לפגוע באנשים?
‫זאת הבעיה עם "אוקלהומה!",
‫והבעיה הייתה במחזה המקורי,
‫"הלילך צומח בירוק".
‫דיק הראה לי את המחזה הזה קודם, בסדר?
‫הוא ביקש ממני קודם לעבד אותו, וסירבתי,
‫ולא אכפת לי שהוא נוסטלגי,
‫אבל "אוקלהומה!", סימן קריאה,
‫נוסטלגי לעולם שלא היה קיים.
‫אתה באמת רוצה לכתוב הצגה ‫שהשם של הדמות הראשית בה הוא קרלי?
‫הנה רעיון לשיר.
‫"מו, לארי! דרכתי בחרא של פרות!"
‫אני מריר?
‫כתבנו יחד במשך רבע מאה,
‫וההצגה הראשונה שהוא כתב עם מישהו אחר
תהיה הלהיט הכי גדול שהיה לו. אני מריר?
‫לארי... ‫-כן, לעזאזל.
‫אבל אני צריך לספר לך על אליזבת.
‫אני צריך לטהר את ליבי.
‫הנה, הבחורה בת ה-20...
‫היא תיכנס לכאן בכל רגע.
‫רוג'רס יהיה כאן הערב, נכון?
‫אל תדאג, אני אציג אותך. ‫-זה יהיה נהדר.
‫אני מנסה שיקשיבו לשירים שלי.
‫תקשיב ותלמד.
‫אני מספר לך על אליזבת.
‫יש משהו מושך...
‫ושמימי בפניה.
‫מה זאת אומרת, לעזאזל?
‫תראה, קניתי לה הרבה מתנות.
‫קנית לה משהו מ"קליין"?
‫היא תאהב את זה.
‫אבל זה משומש. מה אתה עושה?
‫- בכבלי אנוש ‫וו-ס מוהם -
‫מהדורה ראשונה. אתה לא מבין את הקסם
‫והמסתורין שלה.
‫"חיכיתי לזה כל חיי."
‫זה מה שסומרסט מוהם כותב כאן, אתה זוכר?
‫אני? ‫-כן.
‫"תמיד יש אחד שאוהב ‫ואחד שמרשה לעצמו להיות נאהב."
זאת האמת, לא?
‫אתה יודע שאתה בצרות
‫כשאתה מחפש את משמעות החיים
‫בספר עם המילה "בכבלי" בכותרת.
‫- בכבלי אנוש ‫ס' מוהם -
‫לארי...
‫היא בחורה, נכון?
‫תמיד חשבתי שהעניין שלך נוטה יותר ל...
‫העניין שלי?
‫עכשיו אתה תנתח אותי?
‫תודה, ד"ר בקרדי.
‫תשמע, פגשתי אותה בחזרות של "חי יופיטר".
‫והיא לא שחקנית.
‫היא סטודנטית בקולג', בשנה שנייה.
‫ייל, לא בית הספר הכללי, זה בשביל הגברים.
‫זה בית הספר לאמנויות יפות.
‫אלות בוהמיות בחלוקים אפורים
‫מערבבות צבע באור הבוקר.
‫היא רק בת 20.
‫בן כמה אתה?
‫בן 47 צעיר!
‫אתה יודע איך קראתי לה במכתביי?
‫"אליזבת שלי שאין לה תחליף!" אתה מאמין?
אם הייתי יכול לכתוב את מה שבליבי ברגע זה,
‫הקהל כולו היה מרחף.
‫"אוקלהומה!" הייתה יורדת בבושה
‫לו יכלו לשמוע שמונה תיבות ממה שבליבי.
‫הייתי בשמונה ברים, אני יודע מה אני אומר.
‫קדימה!
‫בקיץ שעבר, מצאתי את עצמי ער ‫ב-04:30 לפנות בוקר.
‫ובחמש השעות לפני כן, רק...
‫למה אתה מסתכל בשעון שלך, לעזאזל?
‫לארי, אני עובד כאן. ‫-מה אתה חושב שאני עושה, לעזאזל?
‫אפילו לא משלמים לי. בסדר.
‫עוד פרחים...
‫אדי, תן לסוון עוד משקה!
‫לריצ'רד רוג'רס.
‫אלוהים, כמה הם עלו?
‫שישה עשר דולרים, בתוספת משלוח.
‫"דיק, יש לי הרגשה נפלאה, הכול קורה בשבילך.
‫"באהבה, דורותי."
‫היא מצטטת את אוסקר?
‫אני כותב עם בעלה 24 שנים,
‫והיא מצטטת את אוסקר?
רחוב 91 ליד הפארק, ארדסלי. נמשיך עד מאוחר.
‫בסדר. שוב תודה, בחורים.
‫ערב טוב.
‫תשתף איתי פעולה לרגע.
‫תן לי ליצור מחדש בשבילך את אליזבת.
‫מספיק! זיינת אותה או לא?
‫תפגין קצת רמה, אדי. ‫נאקלס, אני יכול לדבר איתך?
‫בטח, כן.
‫אז דפקת אותה או לא?
‫אליזבת!
‫לארי!
‫אליזבת שלי שאין לה תחליף!
‫אני שמחה לראות אותך.
‫אתה אוהב את השיער? ‫-אני אוהב אותו.
‫טוב הרבה יותר מהאדום. ‫-אני חושבת כך.
‫אהבתי גם את האדום. ‫אבל זה הרבה יותר לא מהעולם הזה.
עליי להתכונן למסיבה.
‫לא, קניתי לך פרחים!
‫אני המומה. ‫-יש לי השפעה כזאת על אנשים.
‫יש לי הרבה לספר לך. ‫-מה, למשל?
‫אני כותבת שוב ביומן שלי. ‫-אני מקווה שתסכימי שאקרא.
‫לא, הגדול.
‫זה מה שריצ'רד רוג'רס יקבל?
‫לארי, אימא שלי תמות אם היא תראה את זה.
‫ברשותך. ‫-הרשות ניתנת.
‫הבחור שסיפרתי לך עליו? ‫-קופר?
‫זה קרה סוף סוף. ‫-לא!
‫כן.
‫ביום ההולדת שלי. ‫בלילה של יום ההולדת ה-20 שלי.
‫די דרמטי. תוכל לכתוב על זה מחזה.
‫מחזמר. "הוא קם לתחייה".
‫לארי... ‫-זה מחזמר לחג הפסחא!
‫דתי מאוד!
‫תרשה לי להבהיר שזה כמעט קרה.
‫תבהירי מייד!
‫אספר לך הכול אחר כך. ‫-לא, אני דורש
‫לדעת מייד את הגרסה המקוצרת.
הגרסה המקוצרת? בסדר.
‫העור בגב שלו היה מושלם.
‫אני מוכרחה ללכת.
‫תציג אותי לריצ'רד רוג'רס, נכון?
‫לפני שהערב יסתיים,
‫תקבלי מלוא היד מדיק.
‫לארי, אתה המוני כל כך!
‫מלוא היד מדיק, זה מצחיק. היי...
‫אני כותב עליה מחזמר שלם.
‫בהשראת סרטי המלחמה של פרנק קפרה, ‫"למה אנו נלחמים".
‫יקראו לו
‫"למה אנו מזדיינים".
‫והבלדה הגדולה בסוף תהיה
‫"העור בגב שלו היה מושלם".
‫כמובן, כשאתה בן 20,
‫איזו עוד סחורה יש לך לסחור בה חוץ מגופך?
‫לא עשית שום דבר, נכון?
‫תוכל לדמיין מה אליזבת הייתה כותבת ‫אם היא הייתה רואה את הגב שלי?
‫"העור בגב שלו
‫"נראה כמו סדין לבן שמישהו הקיא עליו.
"הזין שלו נראה כמו קרן של חד-קרן מפגר."
‫רק אחד...
‫כדי לעזור לי לברך אותו.
‫לארי.
‫לעור בגב שלה, כמו כל חלק אחר שלה,
‫ללא רבב.
‫איך תענוג רב כל כך ‫יכול להיות דחוס בכלי קטן כל כך?
‫זהו זה, לא עוד. נסכים?
‫אלוהים, אני מתגעגע לגרשווין.
‫אני בטוח שראיתי את "פורגי ובס" ‫יותר פעמים מכל אדם אחר בעיר הזאת.
‫השורה הכי טובה ב"פורגי",
‫"כשהאל ברא נכה, ‫הוא התכוון שהוא יהיה בודד."
‫חשבת פעם שכל החיים שלך הם הצגה,
‫ושל-99 אחוזים מהאנשים בה
‫אין שורות?
‫הם רק ניצבים.
‫ואתה רק ניצב בהצגה שלהם.
‫עמוק, עמוק מאוד.
‫גם לי יש מחשבות, אתה יודע. ‫-באמת?
‫חשבתי שאתה רק ניצב.
‫מישהו מוכן להוריד את הפרחים האלה מהבר שלי?
‫בסדר!
‫אתה מוכרח לראות אותה כמוני.
‫ראיתי אותה. ‫-לא, בפעם הראשונה.
‫אם אתה לא יכול לראות את זה,
‫לא תוכל להבין על מה כל הערב הזה.
‫אני מתחיל לחשוב שלא דפקת אותה.
‫אני רוצה לתרגל את הקסם הזה עליך ‫לפני שאעשה אותו בשבילה.
‫ולא אראה לה את זה כקסם.
‫אראה לה את זה כניסוי להוכיח
‫שיש בינינו קשר מעבר לחושים.
‫היא מאמינה בשטויות האלה,
‫היא מדברת במשך 20 דקות על פסיכוקינזיס.
‫אני לא מבין אף מילה שהיא אומרת.
אני יושב שם, מהנהן, חושב,
‫"היא באמת לובשת חזייה בצבע ענבים?"
‫ואחר כך אלמד אתכם משחק קלפים משלי.
‫רמי למוצצים! ‫-לארי, תדבר יפה.
‫נפגעת מהמילה "מוצץ"?
‫בסדר, לא אשתמש בה. אני מבטיח לך
‫כמוצץ, אבל תרשה לי לספר לך ‫על הפעם הראשונה שראיתי אותה.
‫אני חושב שאעדיף לראות את הקסם.
‫גם אני.
‫אתה יודע מה הדבר הכי סקסי בכדור הארץ?
‫פין חצי זקוף.
‫לארי, אף אחד לא רוצה לשמוע את זה.
‫אני לא מדבר איתך.
‫עם מי אתה מדבר? ‫-איתי.
‫אני צריך לדבר עם מישהו מעניין. אני רציני.
‫פין חצי זקוף הוא הבטחה.
‫פין זקוף לחלוטין הוא סימן קריאה.
‫ככותב, זה פוגע בי. ‫זה קולני מדי, זה מתבגר מדי.
‫הסיפור כבר נגמר.
‫אבל פין חצי זקוף, זה נעלם או שזה בא?
‫אבל נשים מושכות אותי ‫בדיוק בגלל היעדר הפינים.
גם אותי.
‫הן חיות בנוף רגשי מעניין הרבה יותר משלנו.
‫נוף שנוכל רק לחלום עליו.
‫אבל הערב הזה לא על נופים.
‫זה דיוקן של אליזבת, ורק אליזבת.
‫זה מתחיל שוב.
‫ראית שהיא יפהפייה, נכון?
‫אם לא יפהפייה קלאסית, מה המילה הנכונה...
‫ציצים נחמדים.
‫קטנים אבל מזמינים מאוד.
‫הלוואי שיכולתי לצייר אותה.
‫זאת נראית לי הצורה הכי אינטימית ‫להסתכל על אדם.
‫ועם זאת, הכי פחות רגשנית.
‫לשחזר במדויק את המישורים בפניה,
‫שני הנמשים הזעירים על לחייה השמאלית.
‫אתה נראה מוכר. ‫ראיתי את התמונה שלך באיזה מקום.
‫אתה כותב?
‫אז אתה תעריך את הסיפור הזה.
‫כי הוא נוגע ל...
‫בל יתואר?
‫זה הביטוי המושלם.
‫אלוהים, אתה אי-בי וייט! אתה אנדי וייט!
‫קשה לי לתאר כמה אני נהנה מהמאמרים שלך.
‫שום דבר לא סיפק לי יותר הנאה.
‫אני מאוהב בשפה שלך. ‫-תודה.
‫אני מאוהב בפיסוק שלך.
‫אי אפשר להזיז אף פסיק, נכון?
‫אתה מוזיקאי, וייט.
‫אתה המוזיקאי.
‫אתה יודע, אתה יותר מכולם ‫תעריך את הסיפור הזה.
‫הבחורה הזאת, אליזבת.
‫אני לא יכול לעשות ‫את ההצגה שלי בשבילה. אתה מבין?
‫היא לא תתעניין. ‫היא אף פעם לא שואלת אותי עליי.
‫אף פעם. וזאת לא ממש אדישות, אני חושב,
‫אלא ששנינו יודעים
‫שהיא מעניינת יותר ממני.
‫ואני מתכוון לזה באמת.
‫ראיתם את השיער שלה?
‫זה הדבר הראשון שהבחנתי בו ‫כשהיא נכנסה לתיאטרון ביולי שעבר.
‫כאילו היא נושמת אוויר אחר ממני.
‫אני אוהב את זה. ‫-אני אומר לך, וייט,
היא תהיה מחזמר מצוין!
‫לא יהיה אפילו גבעול תירס אחד בהצגה כולה!
‫ובחורים, רק שיהיה ברור,
‫"התירס גבוה כמו עין של פיל"
‫אלה המילים הכי טיפשיות ‫בתולדות כתיבת השירים באמריקה.
‫כן, זה הגיוני לגמרי, וכן, זה מתאים למשקל,
‫אבל הדימוי של שדה תירס באוקלהומה
‫עם פיל מזוין שעומד באמצע?
‫אני אוהב פילים. ‫-כן, כולנו אוהבים פילים, אדי.
‫תשמע, אנדי, אני צריך שתראה את זה.
‫הקשבתי כשהיא דיברה,
‫אבל לא אוכל לומר לך אף מילה שהיא אמרה
‫כי רק חשבתי,
‫"חכה שתרגיש את חום מבטה,
‫"מהורהר ומתוק וחכם."
‫כתבתי עליה כשכתבתי את המילים האלה.
‫שלוש מילים מושלמות בסדר המושלם.
‫ותגיד לי אתה, איזה תמלילן אחר ‫היה מצליח לכתוב "מהורהר"?
‫איזה שיר זה?
‫אני רק אומר, כשאני טוב, אני טוב מאוד.
‫הצליל של זה! זה מה שעושה כותב.
אנחנו לובשים את הפגיעות שלנו כמו גלימה כדי שהעולם כולו יהיה עד לה.
‫אני אוהב את המילה "גלימה".
‫כי היא עתיקה כמונו.
‫אוכל להביא לך עוד משקה?
‫בטח, למה לא?
‫אני יכול לחשוב על אלף סיבות למה לא,
‫אבל הן לא יוכלו להתחרות עם הסיבות למה.
‫אדי, נעבור את האל והשבח לרופא הבית!
‫עוד סיבוב! רק קצת, רק...
‫אתה יודע מה אהבתי במאמר שכתבת על פלורידה?
‫השורה הזאת.
‫"הים משיב לכל השאלות ‫ותמיד באותה צורה... 'מוקדם כל כך?'"
‫אלוהים.
‫לקחת צליל ולהפוך אותו למה?
‫אנחה של נצח.
‫הכישרון הזעיר שלי.
‫לשירה שנשפכת עלינו ‫מאלף מקורות בלתי צפויים.
‫לשירה שלך.
תשמע, היא בת 20, אני בן 47.
‫בוא נדון בזה ‫כמו שני אלכוהוליסטים הגיוניים.
‫בהתחלה, הכול היה בדיוק כמו שזה נראה.
‫הייתי המורה הרוחני שלה, ‫ואני מניח שהייתי, אתה יודע,
‫"האיש הזקן הגדול" של התיאטרון בעיניה.
‫הייתי ב"שוברט" בחזרות ל"חי יופיטר",
‫ההצגה הייתה בלגן מוחלט.
‫וניהלתי דיון עם ג'וני גרין
‫על המילים ל"ד"ש לברודוויי".
‫אני זוכר שהתאהבתי בשיר הזה כילד.
‫"תמסרו ד"ש לברודוויי הישנה
‫"ותאמרו שאגיע לשם במהרה"
‫ידעתי מייד, עוד כילד,
‫שמה שנתן לשורה את המהירות שלה, ‫הכורח שלה, היה החריזה הפנימית.
‫ולא רק "לשם, במהרה". ‫גם השני, "ברודוויי, תגידו".
‫לפי ההיגיון, השורה צריכה להיות,
‫"תמסרו ד"ש לברודוויי הישנה ‫ותגידו שאהיה שם."
‫אבל לשנות את הפועל ל"תאמרו",
‫זה שינה הכול.
נאקלס, אתה מכיר שירים של קוהאן?
‫"שם! שם!
‫"תודיעו, תודיעו שם
‫"שהינקים באים! הינקים באים!
‫"הלמות התופים בכל מקום...
‫"נהיה שם, אנו באים!
‫"ולא נחזור עד שזה ייגמר שם!"
‫אתה יודע מה הינקים שרו באמת במלחמה?
‫"לא נחזור. אנחנו ניקבר שם!"
‫וזה מה שקרה.
‫סך כל מקרי המוות במלחמה הגדולה, 37 מיליון.
‫אני חושב שאולי שם התואר "גדולה" ‫לא צריך להיות צמוד למילה "מלחמה".
‫אמן.
‫מה האל חושב כשהוא מביט למטה על בריאתו
‫ורואה שמתוך המניעים האציליים ביותר,
‫שלחנו לקבר 37 מיליון אנשים?
‫לכן יורד גשם כל הזמן. אלוהים בוכה.
אני פטריוט. כן.
‫אתה חייל. יברך אותך האל.
‫אבל כמה ימותו הפעם?
‫נוכל לקבוע מספר בכלל?
‫אני בחופשה, מטפל באימא שלי.
‫היא מפוחדת יותר ממני.
‫מתי אתה נשלח?
‫בעוד שבועיים ישלחו אותי ‫חזרה למוקד פעילות האויב.
‫בראדלי ביץ', ניו ג'רזי.
‫אני מלמד קוד מורס במלון גרוסמן.
‫בראדלי ביץ', ‫היכן שסוכני אויב מטיילים בטיילת
‫מחופשים לקשישות יהודיות בפרוות.
‫שיחקתי ב"הסתר את הנקניקייה" ‫עם בחורה מבראדלי ביץ'.
‫כן?
‫קראת את הכתבה ב"לייף" על גוודלקנל?
‫לפני הקרב,
‫החיילים הקפיצו דולרים מכסף על המים
‫במקום אבנים,
‫כי הם ידעו שהם לא יחזרו לעולם.
‫אני לא יכולתי להתגייס, העיניים שלי.
‫מה קרה? הן נפקחו?
‫אם מדברים על אנשים שלא יחזרו,
אני רוצה שתקרא את זה.
‫זה מהתוכנייה של "חי יופיטר".
‫בקול רם!
‫"רוג'רס והארט,
‫"הם שונים כמו תחש וגמל.
‫"האחד אוהב אופרה ולהיות בבית, ‫השני מעדיף מועדוני לילה ואנשים.
‫"האחד נשוי ויש לו שני ילדים,
‫"השני רווק ותומך במוזגים."
‫בבקשה, אדי.
‫"הבחור הקטן, לארי, מעשן סיגרים,
‫"גדולים, שחורים, קטנים, חומים, מכל סוג.
‫"ודיק, רוג'רס, מעשן רק סיגריות.
‫"האחד הולך לישון בערך ב-04:30 בכל לילה, ‫השני לא מתהולל לעולם."
‫פועל מושלם, נכון?
‫"למרות ההבדלים בגוף ובמזג שלהם,
‫"הבינות שלהם ‫משתלבות כמו נקניק חזיר וביצים.
‫"יש להם מעל אלף שירים."
‫אלף שירים?
‫"הם מתנגדים באלימות, אך לא רבים,
"ובכ-20 השנים שהם עוסקים במלאכתם,
‫"הם עבדו רק זה עם זה..."
‫עד עכשיו.
‫מרשים.
‫כתבתי את זה בעצמי.
‫בלי שום אזכור של "ירח כחול" המזוין.
‫שלחתי לאליזבת כמה מדפי התווים שלי. ‫אין תגובה. אני לא מבין את זה.
‫היא כלבה.
‫זה מה שיכתבו על המצבה שלי.
‫"היא כלבה"? ‫-"לורנץ מילטון הארט.
‫"הוא לא הבין."
‫אנשים יבואו לקברי ויגידו, "אתם יודעים?
‫"גם אני לא הבנתי." ‫-אני בהחלט לא הבנתי.
‫לאר, אני מבין את זה! ‫-אז תשמע.
‫אליזבת ואני בילינו סוף שבוע. בילינו ממש.
‫סוף שבוע נשגב ומלא להט בסוף הקיץ שעבר,
‫לפני שהיא חזרה לייל.
‫מימיי לא הרגשתי קרוב כל כך ‫לחוסר אנוכיות מוחלט.
‫זה היה מלא בדקויות, זה היה עמוק.
‫כמה עמוק בדיוק?
‫תשמע, ליצן, פגשתי אותה,
והדבר הראשון שאמרתי לה היה, "סלחי לי,
‫"אבל יש לך סגנון ‫טוב יותר משל כולם בתיאטרון הזה."
‫הלוואי שהיה לי תצלום של הרגע הזה.
‫הלוואי שהיה לי תצלום ‫של כל רגע שביליתי איתה.
‫אני מתקשה לעשות את זה נכון. ‫אני מנסה להגדיר במדויק...
‫אנדי, תעזור לי. מה המילה הנכונה?
‫קסם?
‫ואתה יודע כמה זה קשה.
‫לא האמנתי שהיא רוצה לדבר איתי.
‫המשכתי להסתכל בתיאטרון,
‫היא ודאי מתעניינת במישהו אחר.
‫אבל לא, היא התיישבה במושב התיאטרון לידי,
‫קרוב ככל שהצניעות מאפשרת.
‫והלב שלי פעם חזק.
‫ואני לא מרגיש כך אף פעם, ‫לא עם גברים או נשים.
‫אבל היא לבשה שמלת קיץ צהובה,
‫והיה חם בתיאטרון.
‫והיא דיברה איתי במשך שעות.
‫רגליים חשופות תלויות על משענת היד.
ואני יודע שנשמע שאני פוץ בגיל העמידה
‫שנדלק על סטודנטית יפה,
‫ואולי זה מה שזה.
‫אבל אתה יודע משהו?
‫אולי זה לא מה שזה.
‫לפעמים אני מרגיש... ואל תצחק,
‫אחרי חיים שלמים שהתנגשתי בעיוורון בזרים,
‫סוף סוף מצאנו חברה.
‫אולי זאת ההגדרה של קסם.
‫סוף שבוע מלא אור אחד!
‫אני מוכרח לסיים לספר לך את זה ‫לפני שהיא תחזור.
‫אתה מקשיב לי?
‫כן, הרגליים שלה היו תלויות שם.
‫כאילו כל מילות האהבה שכתבתי אי פעם,
‫כמו מעין אקטופלסמה מילולית, ‫קיבלו פתאום צורה אנושית.
‫אקטו מה? ‫-אולי זאת אימא שלה.
‫אסור לה לשמוע את זה.
‫ואני?
‫אתה רק ניצב.
‫בסדר, אבל עדיין משלמים לי, נכון? ‫-בהחלט.
‫חשוב לי לסיים את זה.
היה סוף שבוע רותח בקיץ,
‫ושאלתי, בכל האגביות שהצלחתי לזייף,
‫אם היא תרצה לברוח מהחום של העיר,
‫לבלות איתי את סוף השבוע ‫באגם דנמור בוורמונט.
‫ובלי להסס לרגע היא אמרה,
‫"אני אשמח, לארי."
‫אני אומר לך, אנדי, זאת בחורה כלבבי.
‫אני מצטער, תסלח לי, אני מקשקש,
‫אבל איך אפשר לתאר אחרת את ההווה הממשי
‫של התאהבות?
‫זה מה שזה?
‫אולי. לא עשיתי כל רע, בסדר?
‫לא הפרתי את חוק מאן ‫או אפילו את חוק הגבר בגיל העמידה.
‫קניתי לה ציור של אגם דנמור,
‫קניתי אותו ממלח ותיק מוורמונט.
‫קניתי אותו כדי שאולי היא תזכור.
‫שטתי שם בקאנו פעם.
‫לארי!
‫ואז?
מערכה שלישית. מאוחר יותר באותו יום,
‫היא הייתה בבקתה החמימה.
‫דגל של פורט טיקונדרוגה היה צמוד לקיר.
‫היא לבשה חולצת עבודה כחולה של גבר ‫עם שרוולים מגולגלים.
‫כל כולה עמד לרשותי פתאום,
‫מתנה של נעורים, מוח
‫ועצם הבריח.
‫נגעתי בכתף שלה,
‫וכמו שאיזה חובבן כתב פעם,
‫"ליבי עמד מלכת."
‫היא לקחה את ידי ואמרה, "לארי,
‫"נשמור את זה ליום אחר."
‫ואוכל רק להגיד לך, ידידי,
‫שיש אפשרות אמיתית שהערב הזה הוא "יום אחר".
‫תפנו מקום. גבירותיי, יפה!
‫רוג'רס!
כן, יפה!
‫בסדר.
‫אני מעריך את זה, תודה. תודה רבה.
‫אני מעריך את זה.
‫בראבו!
‫תודה רבה.
‫עכשיו הגיע הזמן להופעה האמיתית של הערב.
‫אדי, תיפטר מזה!
‫היי.
‫הוא זיין אותה או לא?
‫הוא חושב שאולי הלילה.
‫לארי.
‫מה אתה חושב שהיא רואה בו?
‫אני חושב שהיא רואה גבר עשיר ומפורסם ‫שיכול לעזור לקריירה שלה.
‫אני חושב שהיא מכירה בכך שמעריץ אותה
‫אחד ממעריכי היופי הגדולים.
‫אתה יודע מה עוד אני חושב? ‫-כן?
‫אני חושב שהיא לובשת חזייה בצבע ענבים.
בסדר, רוג'רס. רבותיי, בבקשה, בואו נצלם תמונה.
‫יפה. קדימה. בסדר, חיוך גדול!
‫יפה. ‫-דיק!
‫אלוהים! ההצגה תרוץ 20 שנה!
‫היא תהיה גדולה יותר ‫מ"הוורד האירי של אייבי"!
‫נראה. ‫-וגויית הרבה יותר, מתאימה לסיבוב הופעות.
‫תודה שבאת, לארי.
‫אוסקר! ‫-לארי.
‫אתה גבוה יותר בכל פעם.
‫מה אוכל לומר? המילים מבריקות.
‫פואטיות כשצריך, מצחיקות כשצריך.
‫אין חרוז לא במקום, נעימות לאוזן.
‫"אני שוטה כשהאורות נמוכים"
‫מושלם! שמעתם אותי מריע?
‫אני חושב שהיית הכי קולני באולם.
‫כי אהבתי את זה יותר מכל אדם אחר באולם!
‫תנו לי להביא לכם משקה. ‫-לא, תודה.
‫לארי, יש לך שתי דקות? תן לנו דקה.
‫סלח לנו, אוסקר.
‫דווייט ויימן ואני דיברנו ‫על כך שנחזיר את "ינקי מקונטיקט".
‫נהדר!
‫כן, חשבתי לשאול את ויוויאן סיגל.
‫אלוהים! זה ירוץ יותר זמן מ"אוקלהומה!"
‫אקנה 50 מושבים בעצמי.
‫יש לי שם חדש, "הו, קמלוט!"
‫נראה לי שנישאר עם "ינקי מקונטיקט".
‫"קמלוט", סימן קריאה?
‫בסדר. באמת, אני רציני.
‫אני תמיד רציני. ‫לכן אנשים חושבים שאני מצחיק.
‫חשבתי, אם בא לך לעבוד, אולי...
‫אני מרגיש טוב מתמיד. ‫-ברכות, דיק.
‫אני לא רוצה להטריד אותך. ‫פשוט... כולנו אהבנו את זה.
‫כן? ‫-זה יהיה להיט גדול.
‫תודה. אני מעריך את זה.
‫גלדיס, נכון? ‫-כן!
‫כן, טוב לראות אותך.
‫כן, אני... חשבתי, לא רק חידוש,
‫חשבתי על מחזה חדש לגמרי.
‫חשבנו על ארבעה או חמישה שירים חדשים.
‫שאני אכתוב?
‫מובן שאתה תכתוב. שנכתוב יחד.
‫עברו 16 שנים, אתה יודע, ‫מאז שכתבנו את ההצגה?
‫היא צריכה עדכון, אתה לא חושב? ‫-1927! ה"ואנדרבילט"!
‫כן, ההצגה החדשה של רוג'רס והארט לסתיו.
‫בדיחות ושירים חדשים. ‫-אזכורים חדשים.
נעשה סאטירה על המלחמה.
‫קיצוב, איסוף גומי, איסוף ניילון,
‫קטע חדש לוויוויאן.
‫פחות סאטירה. ‫-יפה.
‫שלום. ‫-יצירה טובה.
‫אני מעריך את זה. תודה.
‫"הייתה הפוגה וקורדל הול שלח פקודות מלמעלה
‫"צר לי, בנות, הניחו את הפנינים ‫כי עכשיו נקציב אהבה"
‫איך נכניס את קורדל הול לקמלוט?
‫למי אכפת? זה מצחיק!
‫דיק, מ"ניו יורק ג'ורנל אמריקן".
‫"מקסים למראה כמו שהמוזיקה ‫של ריצ'רד רוג'רס ערבה לאוזן."
‫בסדר. ‫-כן, זה נחמד.
‫זה טוב, התחלה טובה.
‫אתה מסוגל לזה? אתה מרגיש בריא?
‫תוכל להתייחס לזה ברצינות?
‫כן, אני לא שותה, דיק, אני רציני.
‫שתיתי ג'ינג'ר אייל כל הערב.
‫חוץ מבשנייה הזאת, ‫כי בשנייה הזאת אנחנו צריכים לחגוג.
‫זה המחזמר הטוב ביותר ‫בתולדות התיאטרון האמריקאי.
‫לא, לא אשתה איתך, לארי.
‫בסדר. בסדר.
‫ויג'י, תצלם את זה!
‫מה? לא, לארי, אני צריך... ‫-לא. היי.
‫רוג'רס והארט שוב יחד!
‫בסדר, תתקרבו. קדימה, תתקרבו.
‫אני רוצה עשרה עותקים.
‫יופי. תכתוב לי צ'ק.
‫כן.
‫אתה חושב שאתה מסוגל לזה?
‫זה הרעיון הכי טוב ששמעתי ב-16 שנים.
‫עם זאת, אני חושב שאנחנו צריכים ‫לחלום על משהו חדש לגמרי.
‫אתה לא מסכים?
‫משהו חדש של רוג'רס והארט, שאנשים לא ראו.
‫משהו גדול!
‫נתחיל קודם עם החידוש.
‫בהחלט. ‫-נתקדם צעד צעד...
‫כן, אבל... ‫-כי אני חושב...
‫תקשיב. ‫-...שיכול להיות לנו עתיד.
‫מי לא חושב כך?
‫אבל אני רוצה להיות מהמלחינים שעובדים עם...
‫תמלילנים אחרים.
‫ארלן, קרן. אתה אוהב את קרן.
‫אני אוהב את קרן, רציתי להיות קרן.
‫אבל עלינו לעבוד כמו מקצוענים, לארי.
‫מתי לא עבדתי כמו מקצוען?
‫אני רוצה לעבוד בזמנים מסוימים בבוקר, ‫במשרד שלי.
‫לדבוק בלוח זמנים. ‫-כן, אנחנו עושים את זה.
‫לא לבזבז זמן ולחפש אותך, לארי.
‫אני כאן, קטן כמו החיים. ‫-אתה מבין.
‫אני לא רוצה להתקשר לאימא שלך
‫בתשע בבוקר
‫כדי שתצא מהמיטה בצהריים, כן?
‫דיק... ‫-אני לא רוצה לעשות מה שעשינו.
‫זה מה שאני אומר.
‫זה עסק, זה הכול.
אולי טעות להזכיר את זה הערב,
‫אבל רציתי... ‫-אני רק רוצה...
‫זה היה הכי טוב שלך. באמת. ‫-בסדר, תודה.
‫מי זה? ‫-אני רק רוצה לכתוב הצגה
‫ששנינו נאהב.
‫כן, אני מרגיש כמוך.
‫דיק, ברנס מנטל קרא לזה
‫"הקומדיה המוזיקלית האמריקאית ‫הכי יסודית ומושכת
‫"מאז 'ספינת השעשועים'".
‫מאז "ספינת השעשועים"? ‫-כן.
‫זה טוב.
‫באמת מדהים. ‫-תודה, טוב לראות אותך.
‫אני צריך להתאהב בהצגה, דיק.
‫אני צריך לרצות ‫לכתוב את ההצגה יותר מכל דבר,
‫להיות בקהל, לשבת שם ולא להחמיץ אף מילה.
‫בסדר, נתחיל עם "ינקי מקונטיקט",
‫ארבעה-חמישה קטעים, ו... ‫-בסדר, תשמע.
‫זה מה שאני חושב. "הרפתקאות מרקו פולו".
‫דיק! הצגה נפלאה.
‫תודה רבה. טוב לראות אותך.
‫אבל גדול, גדול יותר מ"ג'מבו". אדיר.
‫קרקס מוזיקלי עם שלוש זירות.
‫ההצגה תימשך ארבע שעות עם הפסקה לארוחת ערב!
‫אופרה קומית גדולה. והתפאורה תהיה העולם!
‫נעשה סאטירה על כולם.
אתה תעשה עליהם סאטירה מבחינה מוזיקלית.
‫נשתמש בכל קלישאה מוזיקלית לאומית שיש.
‫שיר צרפתי, שיר איטלקי,
‫כשהם יגיעו ל"לב המאפליה",
‫הקניבלים ישירו את "פורגי ובס".
‫"בס, את ארוחת הערב שלי עכשיו!"
‫אלוהים, לארי, באמת.
‫ההצגה תהיה בקנה מידה של רומן.
‫זה יהיה האתגר הכי גדול שיהיה לך כמלחין.
‫ומה שיבסס את הכול, ‫מה שיאפשר לקהל להיכנס לסיפור
‫הוא הבחורה.
‫בחורה שמימית שמרקו פולו השאיר מאחור.
‫גילה חצי מגילו,
‫אבל זאת הפעם הראשונה שהוא הרגיש ‫תחושה כזאת של אהבה אחרי שנים, אולי אי פעם.
‫הוא נשבע בסצנה הראשונה.
‫נעשה את זה כמו בנדיק ב"מהומה רבה"...
‫כן. ‫-הוא נשבע שהוא מעבר להישג ידה
‫של כל אישה, הוא בז לאהבה.
‫ונעשה קטע שלם, סאטירה על שירי אהבה.
‫לא. לארי, אני רוצה לכתוב הצגות ‫עם בסיס רגשי...
‫דיק, הצגה נהדרת! ‫-שלום, מה שלומך?
‫תודה, אקבל את זה. את מבקרת קשוחה.
‫תודה. ‫-תודה.
‫אתה זוכר שביססנו בסצנה הראשונה ‫שהוא נגד אהבה?
הוא פוגש את הבחורה. היא מעין רוח חופשית,
‫סקנדינבית עם שני נמשים על לחייה השמאלית,
‫זה מגוחך. ‫-אל תעשה את זה.
‫היא חיה מבחינה חברתית, פסיכולוגית, מינית
‫ביקום אחר ממנו, אבל הוא לכוד ברשתה.
‫הוא עומד שם משותק ‫באור של עיניה הירוקות החיוורות.
‫זה החוקר הגדול ביותר בתולדות העולם,
‫ולשום דבר מזה אין משמעות מבחינתו ‫אלא אם כן זאת דרך לגרום לה לראות אותו.
‫זה הבסיס הרגשי של הסיפור.
‫בסדר. ‫-ניקח אדם אגדי,
‫גדול מהחיים,
‫ונגרום לו לדמם.
‫מר רוג'רס, שמי רוברט הפנר. ‫אני ראש העיר של אוקלהומה סיטי.
‫איב ואני נסענו כל הדרך לניו יורק
‫כדי לראות את ההצגה. ‫-בסדר.
‫ברוך הבא לניו יורק. רק נסיים את השיחה.
‫הוא יתפנה אליך בעוד שתי דקות. זה נשמע טוב?
‫שתי דקות, מייד. תודה. אני מקווה שהיה כדאי.
‫בהחלט. ‫-טוב לראות אותך. תודה.
‫בסדר, קדימה.
‫הם יהיו יחד בסוף? קדימה.
הקהל יחכה לגלות את זה!
‫זה המנוע שיניע את כל הסיפור.
‫בסדר, תשמע, לארי,
‫אם אתה מוכן לכתוב את זה,
‫לכתוב את זה באמת, לשכתב ולשכתב שוב,
‫זה יכול להצליח.
‫אבל לא אתחנן בפניך לעשות את זה, לארי.
‫נעבוד 15 דקות,
‫ותצא לחפש חנות סיגרים.
‫זה משגע... ‫-בסדר.
‫משגע אותי. אני לא אוהב את זה.
‫מספיק עם זה. ‫-עבדנו כך 24 שנים.
‫מזל טוב, דיק!
‫זה מה שעשינו 24 שנים.
‫תודה. ‫-הגיע הזמן שיהיה לגילדה להיט.
‫כן, אתה צודק בהחלט.
‫בכל אופן, אני לא... לא איאבק בך, לארי.
‫מי נאבק? ‫-אני לא יודע.
‫כשיש מלחמה,
‫הקהל באמת רוצה ‫לראות קניבלים שרים את "פורגי ובס"?
‫מה הקהל רוצה לראות?
‫בוקרים חוגגים בנשפים?
‫כן, כך מתברר.
‫נכון, שכחתי.
‫"אוקלהומה", סימן קריאה, ‫מתאר את הבהילות של אומה במלחמה.
‫אני חושב שכל איש צבא בקהל הערב
‫חשב על מה אנחנו נלחמים,
‫ולו לשנייה-שתיים, הוא חשב על זה.
‫על מה בדיוק אנחנו נלחמים?
‫ילדות קטנות נמרצות בשמלות משבצות ‫שלא יכולות לסרב?
בסדר. -דיק, בחייך.
‫רק בינינו,
‫אי אפשר לזהות את הדמויות האלה כבני אדם.
‫אני חושב שרבים זיהו אותן. הם זיהו אהבה.
‫צריך להציל אותו, ממש.
‫הם זיהו משפחה. הם זיהו גאווה בארצם.
‫אתה מתחיל להישמע כמו "ינקי דודל דנדי".
‫אני חושב שיש שם הרבה יותר לזהות, לארי,
‫מחבורה של קניבלים מזמרים.
‫קניבלים מצחיקים יותר, תודה בכך.
‫דיק, כדאי שתבוא לקרוא אותן!
‫כן, רק רגע. אבוא מייד. ‫-בסדר.
‫בסדר. אני יודע בדיוק למה אתה מתכוון.
‫תגיד לי... מה אתה רוצה לכתוב באמת?
‫מה הצגת החלומות שלך?
‫הצגת החלומות שלי? ‫-כן.
‫"אוקלהומה!"
‫התכוונתי לדבר הבא.
‫ננסה להשיג את הזכויות ל"ליליום".
‫המחזה של מולנר? ‫-כן.
‫זה היה נדוש ב-1909. ‫-כן?
‫אתה באמת רוצה לכתוב מחזמר על כרוז בקרנבל
‫שמכה את החברה שלו,
‫מת, חוזר... ‫-אני חושב שזה יעבוד.
‫כן, ובסוף, כל האנשים המתים ‫יורידו את ההילות שלהם
‫ויגידו, "כור המצרף!"
אעשה את זה אם תכריח אותי.
‫ובליבי... ‫-לא אכריח אותך.
‫אוסקר יעשה את זה.
‫מה אוסקר יודע על בודפשט בתחילת המאה?
‫הוא יהפוך את זה לאמריקאי.
‫הוא יהפוך את זה למודרני.
‫זה יתרחש במיין.
‫במיין? כן, עם כל הכבוד, ‫להפוך את מולנר למודרני
‫זה... ‫-אתה מוכרח לקרוא את זה!
‫זה "טיימס"?
‫הביקורת של ברטון רסקו ב"וורלד-טלגרם".
‫ביקורת מהללת. ‫-טוב.
‫נקבל את ה"טיימס" בכל רגע. ‫-בסדר.
‫לארי, עליי ללכת. ה"טיימס" בדרך.
‫בסדר.
‫תאחל לי בהצלחה. ‫-מזל טוב!
‫כמו שאומרים במיין.
‫דיק, זה היה מושלם. ‫-תודה.
‫טוב לראות אותך. נהנית?
‫מה דיק רוג'רס יודע על מיין? ‫עשו לו בר-מצווה, בשם אלוהים!
כמה זמן הם ימשיכו למכור את האגדה הזאת?
‫"תאמינו, תקוו, המתים יקומו לנחם אותנו!"
‫ממש.
‫תן לי עוד כוסית, אדי, אמיתית.
‫תצטרף אליי לכוסית, אנדי? בבקשה.
‫איך אתה מחזיק מעמד?
‫נכון שאומרים בחתונה "לטוב ולרע"?
‫אני חושב שמבחינת החיים שלי, ‫נכנסתי לחלק של "לרע".
‫זה קרה בשקט כל כך, אפילו לא זיהיתי את זה.
‫הרגשת ככה אי פעם?
‫בכל יום בחיי.
‫תודה.
‫לפעמים אני חושב, "אפילו אלוהים מאס בי".
‫היו לי להיטים,
‫אהבתי מעט אנשים יקרים.
‫ועכשיו הוא הפך את הדף.
‫אני מרגיש שאבד עליי הכלח.
‫"אבד עליו הכלח." זה טוב, נכון?
‫זה אומר שהזין שלך לא עובד.
לכן לא הכרתי את הביטוי.
‫תוסיף אותי לרשימה.
‫שמת לב שהציפורים חזרו לסנטרל פארק?
‫על מה אתה עובד בימים אלה?
‫ספר ילדים.
‫כנראה נשחקתי כשכתבתי את המאמרים,
‫זה לא מתקדם יפה.
‫אני חושב שמבחינת הכתיבה שלי,
‫גם אני נכנסתי לחלק של "לרע".
‫על מה הסיפור שלך?
‫הלוואי שידעתי.
‫המסע שכולם עוברים?
‫חיפוש אחרי מה שמושלם ובלתי ניתן להשגה?
‫הבל יתואר!
‫כנראה רעיון חמקמק מדי לספר ילדים.
‫יש לי שורה בשבילך.
‫"הוא רדף אחריה סביב המיטה ‫כל הלילה ואז סיכם,
‫"היא בל תתואר."
‫לא התכוונת "בלתי נתפסת"?
‫טוב יותר.
‫אני בפארק בכל בוקר,
‫משחרר עכבר שאני תופס במטבח שלי.
‫כן? ‫-יש לי קופסת זכוכית קטנה
‫שלוכדת את העכבר אבל לא הורגת אותו.
‫ובכל בוקר אני נכנס למטבח שלי,
‫והוא שם, בתחתית המקרר.
‫העכבר החום הקטן שלי, ‫אוכל בשמחה את הקרקר שהשארתי לו.
‫ובכל בוקר, אני לוקח אותו לפארק,
‫פותח את הקופסה, הוא מזנק החוצה ‫למרחק שלושה מטרים ורץ לשיחים.
‫ולמחרת בבוקר, שכה אחיה,
‫הוא שוב בקופסה!
‫איך אתה יודע שזה אותו עכבר?
‫הוא נראה אותו דבר.
‫יש לו אותו מבט ניו יורקי של תקווה אבודה.
‫אבל איך הוא עולה 19 קומות?
‫אולי הוא משחד את השוער.
‫אתה יודע, הבוקר הוא לא היה שם.
‫רק הקרקר היה מונח בקופסה.
‫התגעגעתי לבחור הקטן, באמת.
‫אני חושב שהתחלתי להזדהות איתו.
‫יש לו שם?
‫אני קורא לו סטיוארט.
‫עם י' או בלי?
‫עם י'. לא משהו מיוחד. ‫סתם עכבר רגיל מהמעמד הבינוני.
‫אני חושב שתצטרך לסלוח לי.
‫כל החגיגות האלה הגיעו לשלפוחית השתן שלי.
‫"אגנס דה מיל חוללה ניסים קטנים
‫"וחיברה ריקודים מקוריים ‫שמתאימים לסיפור ולמנגינות.
‫"'אוקלהומה!' רעננה..."
‫בסדר, יש לי משהו מצחיק.
‫איך קוראים להומוסקסואל עייף?
‫אני לא יודעת.
‫לעזאזל, שכחתי.
‫זה מצחיק מאוד.
‫"ההצגה מעוררת צמרמורת, לא מהעולם הזה!"
‫- שירותי גברים -
‫כשאטקינסון כתב ביקורת על "חברי ג'ואי", ‫אתה זוכר את זה?
‫"אפרורי ונעדר שמחה.
‫"אפשר לשאוב מים מתוקים מבאר עכורה?"
‫בכיתי, נפגעתי עד כדי כך.
‫בכיתי בזרועותיה של ויוויאן סיגל.
‫היא חיבקה אותי ואמרה,
‫"ההיסטוריה תוכיח שהוא טועה, יקירי."
‫זה לא היה הדבר הכי מתוק בעולם
‫שמישהו יכול להגיד?
‫והיא באמת קוראת לי "יקירי".
‫במגזין "טיים" כתבו,
‫"למי שיכול להשאיר את המוסר שלו בלובי,
‫"'חברי ג'ואי' מדהימה."
‫איזה מין שבח מחורבן זה?
‫אני מדבר על "חברי ג'ואי". ‫-כן.
‫לא ראיתי את זה.
‫וולקוט גיבס, הוא אהב את ההצגה.
‫הוא אמר שזאת הייתה, ‫"הפקה עם שירים וריקודים
‫"עם דמויות תלת-ממדיות חיות
"שמדברות ומתנהגות כמו בני אדם."
‫אתה רואה? הנה.
‫עדיין תציג אותי בפני רוג'רס הערב, נכון?
‫השתנה הפכה בשבילי להצגה בת שתי מערכות
‫עם הפסקה קצרה.
‫אני אוהב את ויוויאן, יעזור לי האל.
‫החמלה שלה.
‫סיפרתי שהיא קוראת לי "יקירי"?
‫היינו על הגג של "סטארלייט".
‫פניתי אליה ואמרתי, ‫"ויוויאן, אנא, תינשאי לי?"
‫זה מה שאמרתי לה, היישר בפניה.
‫אתה יכול לדמיין את האומץ ‫להגיד את זה לאישה?
‫לא היה לי אומץ אפילו לחלום להגיד את זה.
‫כן, זה היה רגע.
‫אני אומר לך. 02:00 בלילה, ‫הלהקה ניגנה את "שמעתי את השיר הזה".
‫היא אמרה, "אני אוהבת אותך, יקירי,
‫"אבל לא כך."
‫"לא כך."
‫שתי מילים קטנות.
‫ארבע אותיות קטנות שפירושן
‫"המשחק נגמר, שמוק."
‫"תחשבי על זה", אמרתי לה.
‫לקחתי את ידה בידי, היה לה לק אפור בהיר...
‫עכשיו... אני יכול לשתות.
‫אזכיר לכולם מה מייק טוד אמר ‫על "אוקלהומה!" בניו הייבן,
‫"בלי צחוקים, בלי ציצים, בלי סיכוי"?
‫יש לנו סיכוי עכשיו. תקרא את זה. בסדר.
‫נפלא. זה מה שניקולס כתב ב"טיימס".
‫"'נפלא' הוא שם התואר הקרוב ביותר,
‫"כי המסע הזה של הגילדה
‫"משלב עליצות מרעננת ומידבקת, ‫נימוסים מקסימים,
‫"משחק, ריקודים ושירה מופלאים,
‫"והמוזיקה של ריצ'רד רוג'רס ‫שגם לא מזיקה כלל,
"כי היא אחת הטובות ביותר שלו.
‫"המוזיקה של מר רוג'רס לא חסרה חן מעולם,
‫"אבל נדיר שהיא משתלבת היטב ‫כמו ב'אוקלהומה!'
‫"הוא חיבר ואלסים, שירי אהבה, ‫שירים קומיים ואת שיר הנושא
‫"שכדאי למדינה המדוברת לאמץ
‫"כהמנון שלה לאלתר.
‫"'איזה בוקר יפה' ‫ו'אנשים יגידו שאנחנו מאוהבים'
‫"יגיעו למכונות תקליטים רבות ברחבי הארץ.
‫"וקינה ששמה 'ג'אד המסכן', שבה גיבור האגדה
‫"מנסה לשכנע את יריבו לתלות את עצמו
‫"קומית להפליא.
‫"גם 'האיכר והבוקר' ‫ו'כרכרה עם ציציות למעלה'
"ראויים לציון, רק כי הם מתקרבים בבירור לשלמות."
‫תקרא את החלק הזה שוב.
‫"כי הם מתקרבים בבירור לשלמות."
‫שימו את זה על השלט!
‫"מתקרבים בבירור לשלמות."
‫קדימה, כולם! מסיבה למעלה! עוגה ושמפניה.
‫אוסקר! בראבו.
‫ברכותיי.
‫אני יכול לדבר איתך רגע?
‫נוכל לדבר אחר כך?
‫לא, רק רגע. יש לי משהו חשוב להגיד.
‫רק רגע עם הגאון המוזיקלי.
‫אני רוצה לומר לך רק דבר אחד, דיק.
רק שנייה, דיק, זה חשוב.
‫אני זוכר ששמעתי עליך לראשונה,
‫היית רק אחיו הקטן של מורטי רוג'רס.
‫בן כמה היית, 17? ‫-שש עשרה.
‫אני הייתי בן 23. ‫-עבודה מעולה.
‫כן, היית הזקן החכם על ההר.
‫אבל כששמעתי אותך מנגן את הדברים שלך,
‫ידעתי שיש לך את זה.
‫לא הייתי משוכנע לגמרי שלי יש את זה,
‫אבל שמעתי משהו באותו אחר צהריים.
‫מקוריות, מלודיה, חן...
‫בחייך, לארי. תפסיק. בחייך, מה קרה לך?
‫עבדת כל חייך בשביל הערב הזה, דיק.
‫אף אחד לא עבד קשה יותר ‫ואף אחד לא ראוי לזה יותר.
‫בסדר, תודה, לארי. תודה.
‫בסדר, זה מה שרציתי... ‫לך ליהנות מהמסיבה שלך.
‫תסתכל עליי.
‫נעשה את "ינקי מקונטיקט", חדש.
‫כן. ‫-נכתוב ארבעה או חמישה שירים חדשים.
‫כבר יש לי רעיונות. ‫-כן?
‫כן, ואם אכתוב כמה דפים ל"מרקו פולו",
אוכל לשלוח אותם?
‫אתה צריך לשאול אותי את זה? ‫לארי, אני חייב לך את חיי המקצועיים.
‫"מסעות קיץ לניאגרה ולמקומות אחרים
‫"מחמירים את כל דאגותינו..."
‫זוכר ששמענו את זה ברדיו לראשונה?
‫בסלון של ההורים שלך. הלהיט הראשון שלנו.
‫זה היה אחד הרגעים המדהימים בחיי, לארי.
‫הייתי בן 22. ‫-ואני אומר לך, אני נשבע באלוהים,
‫העבודה הכי טובה שלנו עדיין לפנינו.
‫כן, "ינקי מקונטיקט" החדש!
‫כן, ודברים גדולים יותר.
‫דיק, תעלה לכאן. ‫-בסדר, אני בא!
‫"מרקו פולו" תהיה הצגה על שמחה...
‫אבל שמחה שמרוויחים בקושי רב, ‫שמחה לא רגשנית.
‫משהו לא בסדר ברגשני? ‫-מה? זה קל מדי.
‫"אוקלהומה!" זה קל מדי?
‫הבחור משיג את הבחורה בסוף, זה קל מדי?
‫ביטלת כרגע כל קומדיה מוזיקלית מצליחה
‫שנכתבה אי פעם, לארי.
‫זה קל מדי בשבילי.
שמעת את הקהל הערב?
‫כן.
‫1,600 אנשים לא חשבו שזה קל מדי.
‫אתה אומר לי ש-1,600 אנשים טעו?
‫אני רק אומר...
‫שאתה ואני יכולים לעשות משהו ‫מסובך הרבה יותר מבחינה רגשית.
‫אנחנו לא צריכים להתחנף למה שהקהל...
‫אוסקר ואני מתחנפים? ‫-לא אמרתי את זה.
‫אירווינג ברלין מתחנף? ‫-אני אוהב את ברלין.
‫"חג מולד לבן" זאת התחנפות? ‫-"חג מולד לבן" לא.
‫בסדר.
‫אולי הקהל השתנה.
‫הם עדיין רוצים לצחוק.
‫הם רוצים לצחוק, אבל לא כך.
‫איך? ‫-בדרך שלך.
‫הם רוצים לצחוק, אבל גם לבכות קצת.
‫הם רוצים... הם רוצים להרגיש.
‫אתה החבר הכי ותיק שלי.
‫אתה...
‫אתה ייחודי.
‫נשמע שאתה כותב את ההספד שלי.
‫אני רק אומר. ‫-אני כאן, עכשיו.
‫מוכן לעבוד. ‫-כן?
ואתה מוכן לחזור לבית החולים "דוקטורס"?
‫אני לא צריך לחזור לבית החולים "דוקטורס",
‫ואני גם לא צריך פסיכיאטר.
‫תודה רבה. ‫-רק ניסינו לעזור לך, לארי.
‫מי זה אנחנו? אתה ואוסקר תעזרו לי?
‫אתה חושב שאוסקר קשור לזה?
‫"אוקלהומה!" יהיה הלהיט ‫הכי גדול בקריירה שלך.
‫אתה לא יכול לדעת את זה. ‫-קרון האידיוט
‫מנהל את הכסף שלי. אני לא יכול...
‫עשיתי את זה כי אחיך התעקש, לארי.
‫טדי התחנן בפניי...
‫אולי אתה וטדי צריכים לכתוב את המילים.
‫כתבתי את המילים.
‫מה זאת אומרת?
‫"חי יופיטר"? הדחקת את זה, למרבה הנוחות?
‫מה הדחקתי?
‫איך לוגן ואני התחננו בפניך ‫לעוד פזמונים, עוד בתים,
‫והיית שיכור כל כך, שאפילו לא באת.
‫כן, הייתי צריך לכתוב את המילים.
‫לא כתבת אפילו מילה אחת... ‫-איך אתה יודע?
‫...מההצגה. ‫-איך אתה יודע, לארי?
‫לא היית שם אפילו...
‫אתה יודע מה?
‫אני לא מתכוון להתווכח איתך הערב,
‫אם זה בסדר. ‫-אני אוהב להתווכח.
‫אני לא.
‫תשמע, אני מצטער.
לא אכפת לי אם מישהו תוקף אותי.
‫אין לזה משמעות מבחינתי.
‫אבל אף אחד לא יכול ‫לתקוף את העבודה שלי. זה כל מה שיש לי.
‫העבודה שלך מבריקה. זאת לא הבעיה.
‫העבודה שלך הייתה מבריקה מהיום שפגשתי אותך.
‫אתה עדיין זוכר את זה?
‫שעמדת שם בנעלי בית ובחלוק המפוספס שלך?
‫כן, עם זיפים בשעה 11:00 בבוקר.
‫אזכור את זה עד היום האחרון בחיי.
‫בסדר.
‫עליי לעלות. ‫-אני יודע.
‫כל החבורה מחכה. ‫-כמובן.
‫ארבעה או חמישה שירים, כן?
‫אני אומר לך, כבר יש לי רעיונות!
‫סולו קומי גדול לוויוויאן,
‫איך היא הרגה את כל הבעלים הקודמים שלה.
זה יהיה מצחיק.
‫נוכל לקרוא לזה "להשאיר את אהבתנו חיה"!
‫אתה בסדר, לארי?
‫מה קרה לווייט?
‫הוא עזב. ‫-מהר כל כך?
‫היו עוד הרבה דברים שרציתי להגיד לו.
‫אולי גם הוא היה ניצב.
‫עוד אחת?
‫אחרונה, לארי.
‫אתה מכיר את "בלוז חסר השפעה"?
‫כי עדיין לא כתבתי את זה.
‫צריך לשים את התמונה שלי על הבקבוק הזה.
‫"הוויסקי שהפך את לורנץ הארט ‫לבלתי ניתן להעסקה.
"קנו אגרות מלחמה".
‫אתה יודע, התחלתי לשמוע דברים לא נכון.
‫לפני כמה ימים, הקשבתי לזמרת ששרה
‫על "לב הסיגריה שלה".
‫וחשבתי, "זאת מטפורה מקורית,
‫"'לב הסיגריה שלי'".
‫ואז הבנתי שהיא שרה "הלב הסודי שלי".
‫אני גם כבר לא זוכר שום דבר.
‫זה צריך להיות השם של האוטוביוגרפיה שלי,
‫"תפסיקו אותי אם כבר סיפרתי לכם את זה".
‫ונדפיס את כל הטקסט פעמיים.
‫לא, אני רצינית. ‫ראיתי אותה עושה את זה בעבר.
‫כל עוד אין ריקודים בהמשך הלילה.
‫כדאי שתיזהר...
‫אליזבת שלי שאין לה תחליף!
‫לארי!
‫אתה אוהב את זה? ‫-זה...
אוסקר המרשטיין אמר שאני פנינה!
‫הוא יודע לדבר.
‫ג'ורג', זה לורנץ הארט.
‫זה כבוד אמיתי לפגוש אותך.
‫אכפת לך אם אדבר עם אליזבת לבד לשתי דקות?
‫ואז היא תהיה לרשותך.
‫זה יהיה בסדר גמור,
‫כל עוד תבטיח לי חתימה שלך לפני שאלך.
‫ג'ורג' בשנה אחרונה בייל.
‫הוא לומד מוזיקה, אבל הוא רוצה להיות במאי.
‫במאי. מה שמך?
‫ג'ורג' היל.
‫הנה עצתי לך, הבמאי לעתיד, ג'ורג' היל.
‫אתה רוצה את עצתי?
‫זה יהיה כבוד.
‫תיזהר מסיפורי אהבה.
‫תחשוב על סיפורי ידידות.
‫שם נמצאים הדברים הנצחיים באמת.
‫תודה, אני אזכור את זה.
‫- אוקלהומה! -
‫נדבר אחר כך, ג'ורג'.
‫אימא שלי נתנה לי את זה.
‫ריגש אותי שהיא נתנה לי את זה.
‫עצם הבריח המתונה שלי.
תיזהר. אימא שלי...
‫בסדר. טוב...
‫סליחה. אני יודע שיום ההולדת שלך ‫רק ב-19 בנובמבר.
‫אני עקרב.
‫לא פקפקתי בכך לשנייה.
‫קיבלת את דפי התווים ששלחתי לך?
‫הייתי עסוקה מאוד במבחנים, ‫שמתי אותם בצד, בכנות, ו...
‫ואז שכחתי מהם. ‫אבל עכשיו יש לי זמן, אני מבטיחה לך.
‫אבקש מחבר שלי
‫לנגן בשבילי את כל השירים האלה.
‫אל תמהרי.
‫זה מה שנפלא באמנות, לא?
‫היא מחכה לך.
‫תודה על כל המכתבים שכתבת לי.
‫נהניתי מאוד לקרוא אותם.
‫השותפה שלי לא האמינה ‫שאני באמת מתכתבת עם לורנץ הארט.
‫אני זוכר ששתית יין אדום בוורמונט.
‫מלבק, זה משקה פופולרי בייל.
‫מבקשים מלבק צרפתי, ואז מעמידים פנים
‫שאנחנו יודעים מאיזה כרם הוא הגיע.
‫אל תזכיר את ורמונט ליד אימא שלי, בסדר?
‫היא לא יודעת על החופשה שלנו.
בעצם, תודה לאל.
‫היא לא יודעת 90 אחוז ממה שקורה בחיי.
‫אני מרגיש שזאת זכות שאני יודע.
‫או שידעתי, באוגוסט.
‫יש לי עוד הרבה דברים לדווח עליהם מאז.
‫תספרי לי על הבחורים. זה מה שמעניין אותי.
‫בכנות, אני חכמה הרבה יותר מרובם.
‫אני בעצם יושבת ומסתכלת ‫איך הם מנסים להרשים אותי.
‫זה די מבדר.
‫לו הייתי בקולג', אני חושב שהייתי מפחד ממך.
‫יפהפייה נבונה, חדת אבחנה ללא רחמים,
‫ולא רגשנית ברשעות יושבת שם,
‫בוחנת אותי מאחורי העיניים הירוקות האלה,
‫ומציינת את כל המשגים שלי.
‫אלוהים, הייתי מבועת.
‫אני לא מאיימת כל כך.
‫ספרי לי עוד על קופר.
‫זה מביך.
‫אני אוהב שאת נבוכה.
‫יש לך סומק ארגמני שמכסה אותך
‫ונעלם אחרי שנייה.
‫זה עלול להימשך הרבה יותר זמן.
‫אשמח ל... ‫-אליזבת. שלום, לארי.
‫אני מקווה שאני לא מפריע למשהו בעל משקל.
‫עניינים בעלי משקל יצטרכו לחכות.
‫היא פנינה, נכון?
‫בבקשה, מר המרשטיין.
‫אטריד אותך רק לרגע.
‫לארי, רק רציתי להגיד...
‫ראשית, אני מבין שזה ודאי ערב קשה בשבילך.
‫לא, אני מקצוען, אוסקר. שנינו מקצוענים,
‫אנחנו מבינים את אופי העסק שלנו.
‫לארי, באמת אהבת את ההצגה? ‫אני חושב שאני לא עושה את הקטעים הקומיים
‫טוב כמוך. זה לא הצד החזק שלי.
‫התחת שלי נקרע מצחוק. ‫הייתי צריך לחבר אותו מחדש.
‫לארי, אנחנו באותו גיל, ‫אבל אתה תמיד היית המורה.
‫לא, אוסקר. ‫-לא, לאורך כל הקריירה שלך,
‫הראית לנו את הדרך. ‫-אני בספק...
‫אתה שחררת את כולנו.
‫גרמת לשירים אמריקאיים ‫להישמע סוף סוף כמו דיבור אמריקאי.
‫תפסיק. אני לא אוהב הספדים, במיוחד את שלי.
‫אוסקר, זה הערב שלך.
‫להיט בשבילך ובשביל דיק הוא להיט לכולנו.
אנשים רוצים סוף סוף ללכת שוב לראות הצגות.
‫הצגות אמיתיות. ‫דיק ואני בדיוק זרקנו כמה רעיונות.
‫נפלא. ‫-כן, יש לנו רעיון למשהו גדול...
‫הצגה על מרקו פולו... ‫ענקית, מעין קרקס מוזיקלי.
‫דיק מתלהב מזה.
‫הוא אמר שתעבדו את "ליליום".
‫אם נצליח להשיג את הזכויות.
‫נשמע מרגש.
‫אליזבת סיפרה לי שהיא בת חסותך. ‫-תפסיק.
‫"היא הנשיקה המובטחת של האביב ‫שגורמת לחורף הבודד להיראות ארוך."
‫בבקשה.
‫כתבת מילים מצוינות. ‫-להצגה שרצה פחות משלושה חודשים.
‫ראיתי אותה פעמיים. ‫-אתה...
‫אתה יודע על מה אנחנו מדברים, סטיבי?
‫"חם מדי למאי". בהפקת מקס גורדון.
‫מוזיקה של ג'רום קרן.
‫תיאטרון אלווין. 59 הופעות.
‫זה השכן שלי. הוא מעין אנציקלופדיה מהלכת ‫של תיאטרון מוזיקלי.
‫אני מעין דלקת ריאות מהלכת ‫של תיאטרון מוזיקלי.
‫נעים מאוד. ‫-זה תענוג.
‫הוא רוצה לכתוב מחזות זמר כשיגדל.
‫מי התמלילן האהוב עליך?
‫אוסקר.
‫כמובן. ומה אתה חושב על העבודה שלי?
‫אני אוהב אותה, היא מצחיקה.
‫תודה.
‫מרושלת מעט לפעמים.
‫הוא עייף מאוד. היה יום ארוך.
‫בוא, סטיבי. הנסיעה חזרה לדוילסטאון ארוכה.
‫אתה רוצה ללכת לשירותים? ‫-אני לא עייף.
‫הוא שאל אותי מה דעתי על העבודה שלו.
‫"עניינים בעלי משקל יצטרכו לחכות"?
‫אני מתחרט מאוד שלא עשיתי ילדים.
‫קופר.
‫אני לא מאמינה שאני מספרת לך. ‫-ספרי לי.
‫אתה צריך לזכור שאני דלוקה עליו
‫כבר יותר משנה.
‫תחזיקי את זה. בואי הנה.
‫רנה, אני יכול לקנות ‫חמש דקות של פרטיות, בבקשה?
‫הכול בשבילך, לארי.
‫תודה.
‫תספרי לי איך הוא נראה, ‫אני מנסה לדמיין אותו.
‫אפולו? עיניים כחולות, גבוה.
בעיקרון, העור בגב שלו
‫היה מושלם... ‫-תפסיק.
‫זה הערב של יום הולדתך. תספרי לי הכול.
‫קבוצת חברים שלי לקחה... ‫-חברים, חברות?
‫מעורבים. ‫-בסדר.
‫באמת, לארי, אני לומדת בקולג'.
‫הם לקחו אותי ל"מורי". ‫טכנית, הכניסה לנשים אסורה,
‫אבל הבריחו אותנו במדרגות האחוריות ‫כמו חומר אסור עם ריח כבד,
‫וכמובן, אחת הבנות הביאה איתה בן זוג.
‫קופר?
‫זה הרס אותי וגם הלהיב אותי.
‫זאת אומרת, הוא היה שם, קרוב אליי.
‫נעשה מאוחר,
‫בקבוקי יין ריקים מילאו את השולחן.
‫חצי מאיתנו היו קטינים,
‫אבל פלרטטנו עם המלצר בלי בושה ‫ונראה שלאף אחד לא אכפת.
‫שתיתם את המלבק הצרפתי שלכם. ‫-בדיוק.
‫אני תלמיד טוב.
‫לכן כולם אוהבים אותך, לארי. ‫אתה המאזין הכי טוב שפגשתי.
כי אין לי כל עניין בעצמי.
‫נחזור לסיפור שלך על הוללות מקומית.
‫בקבוקי יין ריקים מילאו את השולחן...
‫היה מאוחר.
‫ומרג'ורי... ‫-הבחורה שבאה עם קופר?
‫היא עזבה כדי ללכת הביתה ללמוד.
‫אנשים התנודדו החוצה בזה אחר זה.
‫כבר חצות.
‫ומצאתי את עצמי יושבת ממש לידו.
‫אל תמהרי.
‫את יודעת שאין מקום אחר עלי אדמות ‫שאעדיף להיות בו
‫מאשר לשבת כאן איתך.
‫קיבלת את המכתב שלי? יש אצלי מסיבה הלילה.
‫נראה לי שאני צריכה לעזור לאימי...
‫היא תתחיל מאוחר.
‫יהיה לך מספיק זמן להכיר פה אנשים.
‫"רביעיית גולדן גייט" תופיע. ‫תבטיחי לי שתבואי.
‫סנטרל פארק מערב 320.
‫אמרת שאת רוצה לעצב תפאורות ותלבושות,
‫כולם בתיאטרון של ניו יורק יהיו שם.
‫בסדר, חזרה לקופר.
‫בסדר.
יצאנו יחד מ"מורי".
‫היה לילה מושלם בנובמבר. ‫ירח כמו ציפורן גזורה.
‫הזרוע שלו הייתה עליי. ‫שנינו היינו שיכורים קצת,
‫יצאנו זה מזרועות זה וחזרה.
‫הוא לבש חולצת פלנל באדום וירוק ‫עם שרוולים מגולגלים.
‫לא ששמת לב.
‫הוא נראה טוב!
‫ואת?
‫זה יום הולדתי, כן?
‫אני אמורה להיראות טוב. ‫-טעימה.
‫נשענתי על חולצת העבודה מפלנל,
‫ואני אומרת לך,
‫יכולתי להריח את הגבריות שנדפה ממנו.
‫אני זוכרת שחשבתי שאותיות סגולות ענקיות ‫היו צריכות להאיר את השמיים...
‫"תשוקה". ‫-בסדר.
‫חכי רק שנייה.
‫אמצא מי קרח ואשפוך אותם למכנסיים שלי.
‫אולי תצטרך עוד קרח.
‫הגענו למרתף של האחווה שלו,
‫מעין בר מוזנח וזול.
רק האל יודע כמה מעשי שחיתות קרו שם למטה.
‫והנה מגיע עוד אחד.
‫כן.
‫הסתכלתי על הבחור הזה במשך שנה,
‫חלמתי עליו, ועכשיו, הנה זה.
‫בליל יום ההולדת שלי,
‫האור היחיד הגיע ממנורה קטנה עמומה
‫עם סוסים ורוכבים מודפסים על האהיל.
‫באמת, לארי, מה בחורה יכולה לעשות?
‫יום הולדת שמח!
‫הוא התחיל לפשוט את בגדיו.
‫אתה באמת רוצה לשמוע את זה?
‫אני מתעניין מעט.
‫זה משפיל.
‫כי בעצם לא קרה שום דבר.
‫שום דבר?
‫כמונו בבית האגם?
‫לא.
‫החלטנו החלטה מכוונת, נכון?
‫על מה היא התבססה, הגיוניות? ‫עד כמה שאתה ואני יכולים להיות הגיוניים.
‫אבל זה...
‫זה התבסס על כך שהוא לא הצליח לשים קונדום.
‫לא.
‫הוא ניסה.
‫הוא ניסה שוב. ‫-לא.
‫אני ניסיתי. ‫-תפסיקי.
‫אלה היו עשר הדקות הגרועות בחיי.
‫הרגשתי שעברו עשר שעות.
‫אני מצטער.
‫ואתה יודע מה היה החלק הכי גרוע?
‫הוא פשוט לא היה שם, אתה יודע?
‫הוא מלמל כל הזמן שזה בגלל היין.
‫ש...
‫הקונדום קטן מדי, אם אתה מאמין לזה.
‫וכל הזמן, היה לי ברור
‫שהוא פשוט... לא מספיק...
‫אני לא יודעת מה המילה הנכונה. אולי...
"הוא-פשוט-לא-אוהב-אותך-מספיק" זאת המילה הנכונה.
‫זאת אומרת, אי אפשר להתעלם מזה, נכון?
‫כשהבחורה אוהבת את הבחור בכל ליבה,
‫והוא פשוט לא מרגיש כמוה?
‫יש לך מושג מה ההרגשה הזאת?
‫"אף אחד לא אהב אותי כך מעולם."
‫הבאתי למרתף הזה שנה של הערצה,
‫כן, בחנתי את התמונה שלו,
‫שיננתי את מספר הטלפון שלו.
‫והוא היה שם, סטודנט שנה ג' חצי שיכור
‫שלא הצליח להעמיד פנים שהוא אוהב אותי...
‫ו... לא היה אכפת לי אם הייתה...
‫קצת תשוקה מתחת לזה.
‫או אפילו אמפתיה.
‫לא היה שום דבר.
‫רק... המנורה עם הסוסים עליה.
מגיע לך טוב הרבה יותר.
‫כן.
‫שאלתי את השותפה שלי למחרת בבוקר,
‫אתה יודע, בחורה לבחורה.
‫היא אמרה שלפעמים ‫גברים לא יכולים לבצע כי הם לחוצים מדי.
‫לו רק יכולתי להאמין לזה ‫כדי להרגיש טוב יותר לגבי עצמי,
‫אבל...
‫הוא לא היה לחוץ. כלל לא.
‫הוא עצם את עיניו,
‫כאילו הוא מנסה לחלום ולהפוך אותי ‫למישהי שהוא רוצה באמת.
‫הרגשתי טיפשה.
‫הרגשתי מושפלת.
‫זעמתי על עצמי כי אפשרתי לו
‫לגרום לי להרגיש חסרת ערך כל כך.
‫ניסינו כמה חלופות יצירתיות.
‫לא.
‫זה נעשה מכוער יותר ויותר.
‫לבסוף, הוא אמר, ‫"אליזבת, נדחה את זה לפעם אחרת".
‫וזה...
‫זה היה יום ההולדת ה-20 שלי.
‫שכה אחיה.
‫אבל זה נעשה גרוע יותר.
‫לא אוכל לשאת את זה.
‫בסדר, אוכל לשאת את זה.
‫אבל תספרי לי בצורה שלא תגרום לי ‫להתבייש שאני בן אדם.
‫זה יהיה קשה.
‫אחרי כשבוע,
‫כולם עזבו לחג ההודיה.
‫הוא התקשר אליי. ‫אני רוצה לאכול איתו ארוחת ערב?
‫אתה מכיר אותי. אפס גאווה.
‫אמרתי, "בטח", ובאתי שוב לאחווה שלו,
‫שנמצאת מתחת לעץ גינקו ענק.
‫העלים הפכו לצהובים,
‫גזע העץ היה שחור מהגשם.
‫חשבתי שזה הדבר הכי יפה שראיתי אי פעם.
‫אני זוכרת שאמרתי לעצמי,
‫"האל נתן לך עוד הזדמנות."
‫עלינו לחדר שלו,
השותף שלו כבר עזב לחופשה.
‫הדלת נסגרה בטריקה.
‫ופתאום...
‫כבר לא היה דיון על ארוחת ערב.
‫הפעם האחרת הגיעה!
‫ועוד איך.
‫זאת אומרת, זה זרם פתאום.
‫ממש קרענו את הבגדים זה מזה.
‫לא הייתה שיחה.
‫והפעם...
‫לא היה קושי.
‫לא בפעם הראשונה. לא בפעם השנייה.
‫תפסיקי.
‫הוא אמר לי, "יום הולדת מאוחר שמח, אליזבת".
‫ואתה רוצה לשמוע את הסוף הלא ייאמן ‫לסיפור הקטן והשפל?
‫זאת הפעם האחרונה שראיתי אותו.
‫זה היה בנובמבר, לפני יותר מארבעה חודשים.
‫הייתי בטוחה לחלוטין שהוא יתקשר. ‫לפחות כדי לעשות שוב סקס, נכון?
‫לא, מעולם לא.
חשבתי שהוא יכתוב.
‫לא.
‫אז אני התקשרתי אליו, כמובן.
‫הוא מיהר לסיים את השיחה.
‫אז כתבתי לו.
‫מכתב מודפס בן ארבעה עמודים, רווח יחיד. ‫-לא.
‫לא הייתה תגובה.
‫אני אומרת לעצמי ‫שזה היה כמו הזיה מחום, אתה יודע?
‫ואולי החום ירד סוף סוף.
‫וזה נשמע שפוי והגיוני.
‫אבל אתה יודע משהו?
‫אם הוא היה מתקשר אליי עכשיו, ברגע זה ממש,
‫הייתי עוזבת הכול בחיי ו...
‫נוהגת שלוש שעות, נוהגת 30 שעות ‫רק כדי לבלות עוד לילה איתו.
‫מה קרה לי, לארי?
‫למה שתנהגי 30 שעות ‫כדי לפגוש מישהו שהתייחס אלייך כך?
‫כי אני מאוהבת בו?
‫כן?
‫זה לא הגיוני, כפייתי, מעורר רחמים.
‫וזאת לא הפעם הראשונה שזה קרה לי.
‫זה קורה לי שוב ושוב.
‫אני מרגישה שאני לא רואה אנשים בבירור.
‫כתבתי שיר פעם, לפני שנים,
‫ששמו "הלב מהיר מהעין".
‫זה לא שיר מצוין, אבל השם טוב.
‫וזה נכון, אני חושב.
‫אין לראש קשר לשיגעון שבאהבה.
‫ו...
‫הערך לא חשוב כלל, נכון?
‫אנחנו משקיעים את ליבנו במניות חסרות ערך.
‫ואנחנו יודעים שהן חסרות ערך.
‫אבל אנחנו דבקים בהן כמו ילדים קטנים ‫שאוחזים בדובים הקטנים שלהם.
‫אליזבת.
‫תגידי לי באמת.
‫איך את מרגישה כלפיי?
‫למה אתה מתכוון?
‫אני מתכוון,
‫בבית ליד האגם, עם האור הבוער על המים,
‫דיברנו במשך חצי לילה,
‫ונגעתי בכתף שלך...
‫אהבת אותי קצת באותו לילה?
‫אתה יודע שאני אוהבת אותך, לארי.
‫כן?
‫פשוט... לא כך.
‫אמרת שתנהגי 30 שעות כדי לפגוש את קופר.
‫כמה שעות היית נוהגת כדי לפגוש אותי?
‫הידיים שלי רועדות.
‫אני מרגישה כלפיך משהו חכם ועמוק יותר.
‫כבוד. ‫-תודה.
‫הכרת תודה על הנדיבות ‫וחוסר האנוכיות שהפגנת כלפיי.
‫אף אחד לא התעניין בחיי כמוך.
‫לא מגיעה לי חברות כמו שלך. ‫אני אסירת תודה מאוד עליך.
‫אהיה אסירת תודה לנצח.
‫גם אני אסיר תודה לך ‫על כך שהחזרת אותי לחיים.
‫תפסיק.
‫לארי, יש כאן אנשים.
‫רק שנייה.
‫אני יכולה לשאול אותך משהו?
‫זאת כנראה שאלה אישית מדי.
‫אישי מדי זה הדבר היחיד שמעניין אותי.
‫אימא שלי...
‫אתה יודע, היא עובדת בגילדה, ‫היא מכירה את כולם.
‫היא ראתה אותנו מבלים יחד בקיץ שעבר...
‫אני מבין לאן זה מוביל.
‫היא אמרה לי... אני לא... ‫אני לא יודעת איך להגיד את זה.
‫פשוט תגידי את זה.
‫בסדר.
‫היא אמרה לי יותר מפעם אחת,
"אליזבת, לא רק גילו כפול מגילך,
‫"אני חושבת שהעניין העיקרי שלו ‫הוא לא נשים."
‫מה אמרת?
‫אמרתי, "תשמעי, אימא, ‫אני יודעת מה שאני יודעת,
‫"ואני יודעת מה שנינו מרגישים."
‫מה שנינו מרגישים?
‫"הערצה לא הגיונית"?
‫ואוכל לשאול מה אימא שלך חושבת ‫שהיא יודעת על העניין העיקרי שלי?
‫אני מצטערת, לא הייתי צריכה להגיד שום דבר.
‫בבקשה, תסלח לי.
‫לכל האימהות שלנו. ‫מי ייתן והן יישארו שקטות ברוב רחמיהן.
‫אני מתנצלת. היה טיפשי מצידי לשאול.
‫אני יודעת מה אני יודעת ומה אני מרגישה.
‫זה מה שתגידי לאימא שלך,
‫כשהיא תשב ליד האח
‫ותספור בעגמומיות ‫את התמלוגים שלה מ"אוקלהומה!".
‫תגידי לה שלארי הארט שיכור מיופי.
‫ותדגישי את המילה "שיכור".
‫שיכור מיופי בכל מקום שהוא מוצא אותו.
‫אצל גברים, אצל נשים, ‫בריח של חנויות סיגרים,
‫ביופי הבלתי אפשרי של משוררת בת 20
‫עם עיניים ירוקות חיוורות ‫ושני נמשים זעירים על לחייה השמאלית.
‫אתה בסדר?
‫זה... לב הסיגריה שלי.
‫לארי, דיק רוג'רס מחפש את המעיל שלו.
‫מגיע.
‫תציג אותי?
‫תודה, רנה.
‫נפלא, תודה רבה.
‫דיק, אני רוצה להציג בפניך ‫את בת חסותי, אליזבת וילנד.
בת חסותך?
‫שלום. ‫-שלום.
‫יש לך מודל טוב לחיקוי
‫אם תצליחי להתרחק מבורבון.
‫היא מתעניינת בכתיבה ‫ובעיצוב תפאורות ותלבושות.
‫בסדר, באמת?
‫מר רוג'רס, ההצגה הערב,
‫חשבתי שהיא הייתה נפלאה.
‫תודה.
‫זה היה המחזמר הכי מושלם שראיתי.
‫זאת מחמאה מקסימה.
‫אימא שלך בגילדה, אני צודק?
‫כן, תרזה וילנד. ‫-כן, תרזה, כן.
‫כן, אז ראית הרבה הצגות. ‫-יותר מדי הצגות.
‫כן.
‫אני מבין אותך.
‫אבל ראיתי הערב ‫מה שקיוויתי תמיד שהצגה יכולה להיות.
‫מרוממת, חכמה, קסומה.
‫לארי, זאת האישה הצעירה ‫הכי חדת-אבחנה שהכרת לי אי פעם.
‫היה לי מורה טוב.
‫מה את כותבת?
‫בשלב הזה, בעיקר שירה.
‫היא חזקה מאוד.
ואת עושה גם עיצוב תפאורות?
‫אני לומדת. ‫-כן.
‫אני אשמח... לקרוא כמה שירים שלך.
‫לראות את השרטוטים שלך. זה המספר הפרטי שלי.
‫זה מחמיא לי.
‫לא ראיתי את דורותי. אשתך כאן?
‫לא, היא חוזרת לדירה. כולנו ניפגש שם
‫לקרוא את הביקורות המאוחרות, לארי.
‫כן, אשמח אם תצטרפי אלינו, אליזבת.
‫יהיה מרענן שתהיה בינינו מישהי מהדור הצעיר.
‫ואולי תוכלי להסביר לי, אליזבת,
‫למה בדיוק הנערות צורחות בגלל סינטרה.
‫אני לא צורחת בגלל סינטרה.
‫לא, היא צועקת מתחת לסינטרה.
‫בסדר, לארי!
‫לארי, מובן שאתה מוזמן לבוא.
‫אנסה להגיע. אני פשוט עושה אירוע קטן אצלי.
‫"רביעיית גולדן גייט" באה.
‫אני לא יכול להתחרות בלארי באירועים.
‫אני אשמח לבוא. ‫-באמת?
‫דיק, אתה בא?
‫כן.
‫יש לך הסעה?
אוכל לקחת אותה במונית אחר כך.
‫נלך עכשיו אם תרצי לבוא איתנו.
‫בשמחה. ‫-מצוין.
‫רק תניח לי להודיע לאימא שלי.
‫הבת הצייתנית.
‫היא... היא מקסימה, נכון?
‫היא מרשימה.
‫אתם... אתה והיא...
‫לא. זאת אומרת, אני מאוהב בה,
‫אבל כולם מאוהבים בה.
‫אבל לא כך.
‫בסדר.
‫אז נתראה מאוחר יותר הלילה?
‫בהחלט.
‫תודה על הכול.
‫מר רוג'רס.
‫מיס וילנד.
‫תודה.
‫ונתראה אחר כך, לארי, כן?
‫"עם שיר בליבי, אני רואה את פנייך החמודות!"
‫קרה לך שפגשת מישהו וידעת מייד
‫שהחיים של שניכם ישתנו ללא תקנה?
‫בדיוק כפי שחשדתי. אתה רגשני.
‫מתי אתה מסיים לעבוד?
‫אני צריך לסגור את המקום.
‫ואתה, נאקלס, סיימת כאן, נכון?
‫עדיין לא.
‫כי אני עושה מסיבה ענקית בבית שלי הערב.
‫שכחתי לתת לה את המתנות.
‫יש לי בעיה עם שרוולים בזמן האחרון.
‫יש לי דלקת מפרקים בכתף.
‫אצטרך להתחיל ללבוש גלימה.
‫אני מתכוון לזה. אחזיר בעצמי את הגלימה.
‫תראה אותי בערבי פתיחה במגבעת
‫ובגלימה, חולף בערפל ‫עם מקל הליכה בעל קצה כסוף.
‫תבואו הלילה, נכון?
‫היא תהיה שם. אני אומר לכם, היא תהיה.
‫היא תגיע מאוחר.
‫ותשמעו את זה, כי זה החלק המדהים,
‫בשעה מאוחרת, אולי בערך ב-05:00 בבוקר,
‫אחרי קצת יותר מדי מלבק,
‫היא תפנה אליי ותגיד,
‫"לארי, מה אתה קורא?
‫"לארי, מתי יום ההולדת שלך?"
בפעם הראשונה בחייה,
‫היא תתעניין בי.
‫זה ודאי יקרה מתישהו, נכון?
‫כל הגברים האחרים אכזבו אותה.
‫אבל אני לא אאכזב אותה לעולם. אני רק...
‫מעט מלארי בלילה.
‫נאקלס, קצת מוזיקת נדודים.
‫"ירח כחול
‫"ראית אותי עומד לבד"
‫חכמולוג.
‫"בלי חלום בליבי
‫"בלי אהבה משלי"
‫זה טוב הרבה יותר מ"כרכרה עם ציציות למעלה".
‫לארי, תבוא איתנו לדיק בצפון העיר?
‫לא, לכו, אני אגיע מאוחר יותר.
‫"ידעת בדיוק למה הייתי שם
"שמעת אותי אומר תפילה
‫"למישהי שאוכל לאהוב באמת"
‫זה לא רע. חרוזים נשיים משולשים ‫וכולם הגיוניים.
‫"ואז הופעת לפניי לפתע
‫"היחידה שאוחז בזרועותיי
‫"ושמעתי מישהו לוחש
‫"אנא, תעריץ אותי
‫"וכשהבטתי הירח הפך לזהב
‫"ירח כחול"
‫לארי, אני חושב ‫שזאת תחילתה של ידידות מופלאה.
‫"זה לא רומנטי?"
‫לא ממש, לא.
‫אתה יודע, הוא אפילו לא היה אמור ‫להיקרא "ירח כחול".
‫קראתי לו "הרע בכל אדם".
‫כתבנו אותו לסרט "מלודרמה במנהטן".
‫ג'ק רובינס, לשעבר רבינוביץ, ‫קיצרו את שמו באם-ג'י-אם,
‫שמע את השיר, קרא לנו למשרד שלו,
‫הוריד את כריך הפסטרמה שלו ואמר, ‫"דיק, אני אוהב את המלודיה.
‫"חזקה יותר מכל דבר שכתבת.
‫"אבל לארי, המילים האלה, הן פלצניות מדי!
‫"לא פלצניות מדי בשבילי. ‫אני יודע כמה אתם מבריקים.
‫"אבל אתם צריכים לכתוב לדפוקים בחושך.
‫"אף אחד לא ישיר מילים כאלה."
‫אמרתי, "מה רע בו?"
‫הוא אמר, "אני אפילו לא מצליח ‫לזכור את השם המזוין!
‫"בחורים, תנו לי משהו שאוכל לקדם."
‫אז אמרתי, "איך אתה רוצה שאקרא לו?"
‫"ירח כחול"?
‫שורת המחץ, הלהיט הכי גדול שכתבנו.
‫רוג'רס והמרשטיין הפכו
‫לצוות כתיבת השירים המצליח ביותר ‫בתולדות התיאטרון המוזיקלי האמריקאי.
לורנץ הארט תרם חמישה שירים חדשים
‫לחידוש של "ינקי מקונטיקט" לפני שנמצא משותק
‫ומעולף משיכרות כשהוא יושב בגשם ‫על מדרכה ליד השדרה ה-8.
‫הוא מת אחרי ארבעה ימים בבית החולים ‫"דוקטורס" במהלך האפלה במתקפה אווירית.
‫- בהשראת המכתבים ‫של לורנץ הארט ואליזבת וילנד -
‫- ירח כחול -
‫תרגום כותרות ענת הס