Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
"Bil je pozoren, dinamičen in zabavna družba." - Oscar Hammerstein II
"Bil je najbolj žalosten človek." - Mabel Mercer
Poslal sem telegram in klical sem
Poslal sem tudi posebno letalsko pošto
Ja, vem.
Odgovor je bilo slovo, Celo poštnina je bila plačana
Enkrat sem se zaljubil
Pa je moralo biti s teboj
Trojna rima.
Vse se mi zgodi
Hudiča.
Ja.
WQXR poroča o smrti enega največjih ameriških tekstopiscev,
Lorenza Harta, ki je sinoči umrl v bolnišnici Doctors Hospital na Manhattnu
zaradi zapletov pljučnice.
Gospod Hart je bil star 48 let.
Več kot 20 let sta Hart in njegov partner, Richard Rodgers,
Rodgers je pisal glasbo, Hart besedilo,
združevala svojo genialnost in ustvarila niz glasbeno-komičnih hitov.
Pogosto ju imenujejo ameriška Gilbert in Sullivan.
Rodgersa in Harta se bodo spominjali po pesmih
My Funny Valentine, The Lady Is A Tramp,
Where or When, With A Song In My Heart, Isn't It Romantic?
My Heart Stood Still, Bewitched,
I Didn't Know What Time It Was, Manhattan,
in Blue Moon.
Pred sedmimi meseci 31. marec 1943
Okla-Okla-Okla-Okla-Okla
Vemo, da pripadamo deželi
Prihaja "velika".
Dežela, ki ji pripadamo, je velika Ko rečemo
Jau! Juhu!
Rečemo samo "Dobro ti gre, Oklahoma!"
Potrebujem pijačo.
Lorry. -Se vidiva potem, mama.
L-A-H-O-M-A
Oklahoma!
Živjo!
Mali bar ZAPRTO
Še zadnjič, daj pisma na mizo.
"Če ti Laszlo in vzrok toliko pomenita,
"se ne boš ustavil."
Prav, olajšal ti bom.
"Kar daj, streljaj. Naredil bi mi uslugo."
Ne pozabi, pištolo sem ti nameril v tiča.
Najmanj ranljiva točka.
Kolikokrat smo že videli to?
Najslabša vrstica v Casablanci.
"Precedens se krši."
"Precedens se krši?" Kako lahko prelomiš prekleti precedens?
Ali v Hollywoodu sploh govorijo angleško?
Še vedno moraš imeti rad Clauda Rainsa.
Zaradi njega je film dober.
Seveda. -Veš, zakaj je dober?
On je glavni igralec in nizek je,
kar dokazuje, da si lahko oboje.
To mi je zelo všeč.
Ilsi je rekel:
"Gospodična, sem takšen človek, da če bi bil ženska
"in če mene ne bi bilo tu, bi bil zaljubljen v Ricka."
Pomisli, s kom bo končal na koncu filma?
Kdo se sprehaja z roko v roki v megli?
Rick in stotnik Renault...
Kaj misliš, da se dogaja
v francoski garniziji v Brazzavillu?
Tega prizora ne morejo pokazati.
Najboljša vrstica v Casablanci?
"Nihče me še ni tako ljubil."
Kaj ni to veličastno?
Šest besed. "Nihče me še ni tako ljubil."
Kdo je bil kdaj dovolj ljubljen? Na pol dovolj?
Bi mi dal kratkega?
Rekel si nikakor...
Samo pogledal ga bom.
Vzemi mero jantarne teže v moji roki.
Rekel si, da ne... -Daj mi pijačo.
Veš, kaj pravi Elizabeth?
Punca, s katero se nocoj dobim tu.
Misliš tista, s katero... -Eddie.
Kaj pa je? -Pokaži malce uglajenosti, prav?
Njena mama bo vsak čas prišla sem.
Oprosti. -Resno.
Obožujem to dekle. In to je več kot seks.
Kaj je več kot seks? -Ne razumem.
Ni si zaslužila, a ni vedno tako?
"Nerazumno oboževanje." Izmislila si je to frazo.
Pesnica je. Sem ti povedal?
Mi lahko daš še šilce mineralne?
Enega bom spil, drugega pa občudoval.
Torej, to dekle...
Si res, saj veš,
z 20-letno študentko?
Bolj zapleteno je, kot si misliš.
Pusti steklenico.
To je vizualna poezija.
Ne daš mi nobenih podrobnosti.
Veš, kaj je moj skrivni cilj do konca tega leta?
Kaj? -Resno mislim.
Moj skrivni cilj je, da ne bom več tako prestrašen.
Elizabeth Weiland. Za... -Moje so!
Je to vse, kar dobiš za pet dolarjev?
Plus dostava, ja.
Lorenz Hart?
Mislim, da sem že slišal to ime.
Zaslužil si si dolar.
Precedens je bil prekinjen.
To mi je dala. Poslal sem jo iz New Havena,
ker hočem nekaj, česar se je dotaknila.
Kot da imam spet 17 let,
a jih nisem imel 17.
Iz otroštva sem šel naravnost v propadlost.
Eddie, prinesi mu pijačo. -Ne, hvala, delam.
Takrat bi moral piti.
Kako ti je ime? Sven, imam prav?
Troy. -Še boljše.
Poslušaj, Sven, si prost nocoj?
Eddie, bi mu dal kratkega?
Ja. -Ker prirejam
ogromno zabavo.
Tam bo cela šovbiznis scena.
Rezerviral sem kvartet Golden Gate. Resno mislim.
Hočem, da prideš, pripelješ prijatelja,
skupino prijateljev.
Česa takšnega še nisi videl.
V Ardsleyju sem. 91. ulica, na križišču z avenijo Park.
Receptorju povej, da si prišel na zabavo Lorenza Harta.
Moral boš vedeti geslo. Si pripravljen na geslo?
"Nihče me še ni tako ljubil."
Počasi!
To je pa lep prizor.
Ne pijete?
Po celi četrtini žganja Kot marjetica, se zbudim
Poznaš to pesem?
Ne.
Moj smešni Valentin Sladki šaljivi Valentin...
Res ne poslušam veliko radia.
Trdil si, da me poznaš!
Ne poznaš nobene pesmi Rodgersa in Harta? -Vem...
Ne spomnim se. -Vzel bom Manhattan
Bronx in Staten...
Bila sva na naslovnici revije Time!
Moja fotografija je na steni...
Eddie, kje je moja fotografija?
Premikajo jih.
Kaj pa... -Kaj pa tale?
Modra luna
Poznam jo!
Videla si me, kako stojim sam
Brez sanj v srcu
Brez lastne ljubezni
Najslabše besedilo, kar sem jih napisal!
To ste vi napisali? -Sploh ne bi smel biti naslov.
Všeč mi je ta pesem.
Nazaj bom vzel napitnino.
Hočem te na zabavi, Sven!
Zdravnik Bender mi je zadnjič rekel,
ko sem mu povedal, da sem zasnubil Vivienne:
"Spet me je zavrnila."
Rekel je: "Larry, odloči se.
"Ali si homoseksualec ali heteroseksualec?"
Rekel sem: "Zdravnik, ambiseksualec sem."
Rekel je: "Kaj to sploh pomeni?"
Rekel sem: "To pomeni, da lahko z vsako roko enako dobro drkam."
Larry, prisotna je dama.
Tudi ženske lahko uporabljajo obe roki.
Toda za pisatelja moraš biti vse-seksualen, ne?
Saj veš, vse na svetu moraš imeti v sebi.
Moške, ženske, konje.
Kako lahko daš glas celemu zboru sveta,
če ves zbor ni že v tebi?
Eddie, kako rečeš neumornemu, nebrzdanemu homoseksualcu?
"Neusmiljen."
Na veličastno in slavno preteklost, ko je bilo vse tako pomembno.
Še igraj, dober si.
Ambiciozen skladatelj sem. -"Ambiciozen"?
To pomeni, da dihaš, ne?
Bolje, da zapišem tvoje ime, če bom rabil novega partnerja.
Si šel na premiero nocoj?
Oklahoma! S klicajem.
Dejstvo. Naslovom, ki potrebujejo klicaj,
se izogibaj.
Kako ti je že ime?
Morty Rifkin, ampak uporabljam ime Morty Rafferty.
Nihče ne more uganiti, da si Žid.
Čestitke ob premieri OKLAHOMA!
Kaj si misliš o Oklahomi?
Kaj si mislim o Oklahomi?
No, Knuckles,
Knuckles O'Rifkin, tako ti bom rekel.
Nekajkrat sem jo videl v predogledih v New Havenu,
ko so jo še imenovali Away We Go! Klicaj.
Bil sem prepričan, da me bo Dick poklical:
"Larry, v velikih težavah smo.
"Želim, da popestriš šov. Potrebujemo nekaj velikih smešnih točk."
Želel sem reči:
"Dick, namesto te ameriške pocukranosti
"naredimo parodijo na ameriško pocukranost!"
V glavi sem že pisal besedila. Nisem mogel nehati.
Te je poklical?
Se hecaš? Bil je preveč zaposlen s pisanjem hitov.
Nocoj sem sedel v loži in gledal "Oklahomo!, klicaj",
tam spodaj, v bleščavih rožnatih lučeh
in vseh teh kavbojskih klobukih in lasih,
in prepričan sem bil v dve stvari.
Bil je 14-karatni hit
in 14-karatni kos dreka.
Moj prijatelj, ki je predstavo že videl,
je rekel, da je ena najboljših.
Predstava je goljufiva na vseh ravneh.
In to ni ljubosumje, prav?
Nocoj sem jo videl in obšla me je tesnoba.
Povsod okoli mene so se smejali. Smejali so se cenenim šalam.
Želel sem zgrabiti občinstvo za ramena
in reči: "Čemu se smejite? Dajmo, zahtevajte več!"
Rodgers je genij.
To pravim brez obotavljanja.
Pianist si. Veš, da imam prav.
Ja, kar dober je.
Kar dober je?
Nihče nima takšne domišljije, domiselnosti,
veličastne, vzpenjajoče se moške melodije, ki raste kot udarni sunki.
Rodgers je hladen kurbin sin,
a zaradi njega melodija lebdi.
in to je znak velike umetnosti, lebdenje.
Imam čudovit občutek
To je trenutek. Slišiš?
Ko se zasveti hrbtenica
in se celoten aparat pisanja pesmi nenadoma osvobodi težnosti.
Na planetu je mogoče pet ljudi, ki lahko to izpeljejo,
in ta prasec je eden izmed njih.
In potem, besede Oscarja Hammersteina II.
Kaj naj rečem o Oscarju?
Vsak trenutek bo prišel sem,
v vsej svoji veličini.
Dick je tokrat namenoma izbral nekoga visokega,
veš to.
Kaj naj rečem o Oscarju?
Tako je prizemljen.
Priznajmo si, da je večina od nas prizemljenih.
Ampak so trenutki, prisežem pri Bogu,
so trenutki pri mojem delu,
ko sem naredil nekaj večjega od sebe.
Vsekakor se strinjam.
Hvala. Besede so bile večje od glasbe,
večje od likov, ki so jih peli,
in morda so se za pol sekunde približale nečemu nesmrtnemu.
Oprostite mojemu neomejenemu egoizmu,
če tega ne bo rekel nihče drug, bom pa jaz.
Napisal sem peščico besedil, ki bodo prevarale smrt.
To si pa povedal s skromnostjo pravega norca.
Ko je Shakespeare zapisal:
"Ne marmorni ne pozlačeni spomeniki
"ne bodo preživeli te močne rime",
so ljudje rekli: "Mojbog, kakšen ego"?
Ne, rekli so, da je genij in da ve, da bo njegovo delo trajalo.
Si zdaj Shakespeare?
Poglej, Oklahoma! bo dobila pulitzerja.
Srednje šole jo bodo uprizarjale do sodnega dne,
ker je nežaljiva.
Toda kdo resnično želi nežaljivo umetnost?
Knuckles, me poslušaš? Poskušam odgovoriti na tvoje vprašanje.
Nas je zato Bog poslal na planet, da ne bi užalil ljudi?
Težava z Oklahomo! je v tem,
težava pa je bila prav v prvotni igri,
jebena Green Grow the Lilacs.
Dick mi je prvič pokazal to igro, prav?
Prosil me je, naj jo prilagodim in sem odklonil.
Ne moti me, da je nostalgična,
ampak Oklahoma!, klicaj,
je nostalgična za svetom, ki ni nikoli obstajal.
Res želiš ustvariti predstavo, kjer je ime glavnega junaka Curly?
Tukaj je ideja za pesem.
"Hej, Moe! Hej, Larry! Stopil sem v kravji drek!"
Mislim, sem zagrenjen?
Skupaj piševa četrt stoletja
in prva predstava, ki jo bo napisal z nekom drugim,
bo njegov največji uspeh. Ali sem zagrenjen?
Larry... -Ja, hudiča.
Ampak moram ti povedati o Elizabeth.
Moram očistiti svoje srce.
20-letnica...
Vsak čas bo prišla sem.
Rodgers bo nocoj tukaj, ne?
Ne skrbi, predstavil te bom. -To bi bilo sijajno.
Hočem, da kdo posluša moje pesmi.
Poslušaj in se uči.
Govorim o Elizabeth.
Nekaj privlačnega je...
Eteričnega na njenem obrazu.
Kaj to pomeni?
Vsa ta darila sem ji kupil.
Kupil si ji nekaj od Kleina?
Všeč ji bo.
To je rabljeno. Kaj ti je?
ČLOVEŠKE VEZI W. S. MAUGHAM
To je prva izdaja. Ne razumeš čarovnije
in skrivnosti dekleta.
"Na to čakam že vse življenje."
To pravi Somerset Maugham, se spomniš?
Jaz? -Ja.
"Vedno je nekdo, ki ljubi, in nekdo, ki dovoli, da je ljubljen."
To je resnica, ne?
Veš, da si v težavah,
ko iščeš smisel življenja
v knjigi z besedo "vezi" v naslovu.
ČLOVEŠKE VEZI S. MAUGHAM
Larry...
Punca je, kajne?
Vedno sem mislil, da se bolj zanimaš za...
Moji interesi?
Me boš zdaj analiziral?
Hvala, dr. Bacardi.
Spoznal sem jo na vajah za By Jupiter.
In ni igralka.
Študentka je.
Yale. Ne javna šola, to je za fante.
To je šola umetnosti!
Boemske boginje v sivih haljah,
ki mešajo barvo v jutranji svetlobi.
Stara je 20 let.
Pa ti?
Mladostnih 47!
Veš, kako ji rečem v pismih?
"Moja nenadomestljiva Elizabeth!" Lahko verjameš?
Če bi lahko napisal, kar je v mojem srcu,
bi celotno občinstvo lebdelo.
Oklahoma! bi se osramotila,
če bi lahko slišala osem taktov v mojem srcu.
Nocoj igram osem taktov, lahko mi zaupaš.
Pojdi!
Lansko poletje sem se zbudil ob 4.30 zjutraj.
Kar sem storil v preteklih petih urah...
Zakaj za vraga gledaš na uro?
Larry, delam. -Kaj pa misliš, da počnem?
Pa še plačan nisem.
Še več rož...
Eddie, prinesi Svenu pijačo!
...za Richarda Rodgersa.
Jezus, koliko to stane?
16 dolarjev, plus dostava.
"Dick, imam lep občutek, da gre vse po tvojih željah.
"Z ljubeznijo, Dorothy."
Citira Oscarja?
Z njenim možem pišem 24 let,
ona pa citira Oscarja?
91. ulica na aveniji Park, Ardsley. Pozno bomo šli.
Hvala še enkrat, fantje.
Dober večer.
Daj mi sekundo.
Naj poustvarim to zate, Elizabeth.
Dovolj! Si jo nategnil ali ne?
Ne bodi tako primitiven. Knuckles, lahko govoriva?
Seveda, ja.
Si jo nategnil ali ne?
Elizabeth!
Larry!
Moja nenadomestljiva Elizabeth!
Vesela sem, da te vidim.
So ti všeč lasje? -Všeč so mi.
Veliko bolje od rdeče. -Mislim, da ja.
Tudi rdeča mi je bila všeč. Ampak to je veliko bolj nadzemeljsko.
Uredit se grem za zabavo.
Ne, prinesel sem ti rože.
To je preveč. -Tako vplivam na ljudi.
Veliko ti moram povedati. -Kaj?
Spet pišem v dnevnik. -Upam, da ga bom lahko prebral.
Ne, velikega.
To dobi Richard Rodgers?
Larry, moja mama bi umrla, če bi videla to.
Z dovoljenjem. -Odobreno.
Tisti tip, o katerem sem ti govorila? -Cooper?
Končno se je zgodilo. -Ne!
Ja.
Na moj rojstni dan. Na moj 20. rojstni dan.
Precej dramatično. Lahko bi napisal igro o tem.
Muzikal. Vstal je.
Larry... -To je velikonočni muzikal!
Zelo religiozen!
Naj pojasnim, da se je skoraj zgodilo.
Takoj pojasni!
Pozneje. -Ne,
zahtevam, da mi poveš na kratko.
Na kratko? Prav.
Koža na njegovem hrbtu je bila brezhibna.
Moram iti.
Predstavil me boš Richardu Rodgersu, ne?
Pred koncem večera
boš dobila veliko Dicka.
Larry, tako si vulgaren!
Veliko Dicka, to je smešno.
Pišem celo muzikal o njej.
Navdihujejo ga tiste vojne slike Franka Capre, Zakaj se borimo.
Ta se bo imenoval
Zakaj fukamo.
In velika balada na koncu bo
Koža na njegovem hrbtu je bila brezhibna.
Seveda, ko si star 20 let,
s katerim drugim blagom lahko trguješ razen s telesom?
Ničesar nisi naredil, kajne?
Si predstavljaš, kaj bi Elizabeth napisala, če bi videla moj hrbet?
"Koža na njegovem hrbtu
"je izgledala kot bela rjuha, ki jo je nekdo pobruhal.
"Njegov tič je bil kot rog zaostalega samoroga."
Samo enega bom...
Da mu bom lahko čestital.
Larry.
Na kožo na njenem hrbtu, ki je, kot vse drugo na njej,
brezhibna.
Vau.
Kako lahko v tako majhen kozarec spravimo toliko užitka?
To je vse. Dovolj je bilo. Ja?
Pogrešam Gershwina.
Stavim, da sem videl Porgy and Bess večkrat kot kdorkoli drug v mestu.
Najboljša vrstica iz Porgyja:
"Ko je Bog ustvaril invalide, je hotel, da so osamljeni."
Si kdaj pomislil, da je vse življenje igra
in da 99 % ljudi
v njej nima besedila?
So kot statisti.
In ti, si samo statist v njihovi igri?
Globoko, zelo globoko.
Tudi jaz imam misli. -Resnično?
Mislil sem, da si statist.
Lahko nekdo odstrani te rože z mojega šanka?
V redu!
Moraš jo videti tako, kot sem jo jaz.
Pravkar sem jo videl. -Ne, prvič.
Če tega ne vidiš,
ne razumeš, o čem govori ta noč.
Mislim, da je nisi nategnil.
Hočem vaditi ta trik na tebi, preden to naredim zanjo.
In ne bom ji ga pokazal kot trik.
Pokazal ji ga bom kot poskus, da dokažem,
da je med nama zunajčutna povezava.
Verjame v to sranje, saj veš,
20 minut govori o psihokinezi.
Ne razumem, kaj govori.
Sedim tam in prikimavam in razmišljam:
"Ali res nosi vijoličast modrček?"
Kasneje pa vaju bom naučil svojo igro s kartami.
Pizdunov remi! -Larry, jezik.
Si užaljen zaradi besede "pizdun"?
V redu, ne bom je uporabljal. Dajem ti besedo,
kot pizdun. Povedal ti bom, kako je bilo, ko sem jo prvič videl.
Raje bi videl trik s kartami.
Jaz tudi.
Veš, kaj je najbolj seksi stvar na Zemlji?
Poltrd penis.
Kristus, Larry, nikogar ne zanima.
Ne govorim s teboj.
S kom govoriš? -S sabo.
Govoriti moram z nekom zanimivim. Resno.
Poltrd penis je obljuba.
Popolnoma trd penis je klicaj.
Kot pisatelja me to žali. Preglasno je, preveč mladostno.
Zgodbe je že konec.
Ampak poltrd penis, ali gre ali prihaja?
Ampak ženske se pritožujejo ravno zato, ker nimajo penisov.
Jaz tudi.
Živijo v veliko bolj zanimivi čustveni pokrajini kot mi.
Pokrajini, o kateri lahko samo sanjamo.
Toda ta večer ni o pokrajinah.
Je portret Elizabeth, in samo Elizabeth.
No, že spet.
Videl si, da je lepa, kajne?
Mislim, če ni klasično lepa, kaj je prava beseda...
Lepe joške.
Majhne, vendar zelo vabljive.
Želim si, da bi jo naslikal.
To se mi zdi najbolj intimen način gledanja na osebo.
Pa tudi najmanj sentimentalen.
Da bi natančno reproduciral ravnine njenega obraza,
dve drobni pegici na njenem levem licu.
Zdiš se mi znan. Nekje sem videl tvojo sliko.
Si pisatelj?
Potem boš cenil to zgodbo.
Ker se nanaša na...
Neizpodbitno?
To je popolna beseda.
Ti si E. B. White! Ti si "Andy" White!
Ne morem ti povedati, kako zelo uživam v tvojih esejih.
Nič mi ni dalo večjega zadovoljstva.
Zaljubljen sem v tvoj jezik. -Hvala.
Obožujem tvoja ločila.
Ne moreš premakniti vejice. Ja?
Glasbenik si, White.
Ti si glasbenik.
Predvsem ti boš cenil to zgodbo.
To dekle, Elizabeth.
Ne morem se pretvarjati pred njo. Veš, o čem govorim?
Ne bi je zanimalo. Nikoli me ni spraševala o meni.
In ni ravnodušnost,
čeprav oba priznavava,
da je legitimno bolj zanimiva od mene.
To resnično mislim.
Sta videla njene lase?
To sem prvič opazil, ko je lani julija vstopila v gledališče.
Bilo je, kot da bi dihala drugačen zrak kot jaz.
To mi je bilo všeč. -White,
odlična je za muzikal!
In niti enega prekletega koruznega stebla v vsej predstavi!
In, fantje, samo za zapisnik:
"Koruza je visoka kot slonovo oko"
je najbolj neumno besedilo v zgodovini ameriškega pisanja pesmi.
Povsem logično je in res izstopa,
ampak slika koruznega polja v Oklahomi
z jebenim slonom stoji na sredini?
Rad imam slone. -Ja, vsi imamo radi slone, Eddie.
Andy, poglej tole.
Poslušam njen govor,
toda niti besede nisem slišal,
Ker sem mislil:
"Čakaj, da začutiš toplino njenega pogleda,
"ki je zamišljen in ljubek."
O njej sem pisal, ko sem napisal to besedilo.
Tri popolne besede, v popolnem vrstnem redu.
In povej mi, kateri drugi tekstopisec bi se lahko izmazal z besedo "zamišljen"?
Katera pesem je bila?
Samo pravim, ko sem dober, sem res dober.
Že zven je pomemben! To počne pisatelj.
Svojo ranljivost nosimo kot plašč, vsem na očeh.
Všeč mi je beseda "plašč".
Ker je stara kot svet, kot midva.
Bi še eno pijačo?
Seveda.
Lahko se spomnim tisoč razlogov, zakaj ne,
a ne morejo tekmovati z razlogi, zakaj ja.
Eddie, podaj gospoda in pohvali hišnega zdravnika!
Še ena runda! Samo...
Veš, kaj mi je bilo všeč v tvojem eseju o Floridi?
Tisto vrstico.
"Morje odgovori na vsa vprašanja in vedno na isti način... 'Tako hitro?'"
Tako hitro? Jezus.
Da vzameš zvok in ga spremeniš v kaj?
Vzdih večnosti.
Moje pomanjševalno darilo.
Na poezijo, ki prihaja do nas iz tisoč nepričakovanih virov.
Na vašo poezijo.
Ona je stara 20 let, jaz pa 47.
Pogovoriva se kot dva razumna alkoholika.
Na začetku je bilo vse tako, kot se je zdelo.
Bil sem njen mentor in predvidevam, da sem bil, saj veš,
v njenih očeh "veliki starosta" gledališča.
Sem pri Shubertu, vadim za By Jupiter,
predstava je cel kaos.
Z Johnnyjem Greenom se pogovarjam
o Give My Regards to Broadway.
Spomnim se, da sem se kot otrok zaljubil v to pesem.
Pozdravi stari Broadway
In reci, da bom tam še dolgo
Takoj sem vedel, že kot otrok,
da je tisto, kar je dalo tej vrstici hitrost, neizbežnost, notranja rima.
In ne samo "tam, kam". Ampak drugi, "pot, hod."
Besedilo bi moralo biti:
"Pozdravi Broadway in mu povej, da bom tam."
Ampak, če spremeniš glagol v "reči,"
to je naredilo razliko.
Knuckles, poznaš kakšnega Cohana?
Tam čez! Tam čez!
Sporoči jim, sporoči Tja čez
Da jenkiji prihajajo! Jenkiji prihajajo!
Bobni bobni vsepovsod...
Prišli bomo Končali bomo, prihajamo!
In ne bomo se vrnili, dokler ne bo končano!
Veš, kaj so Jenkiji res peli v Veliki vojni?
"Ne bomo se vrnili. Tam nas bodo pokopali!"
In tako je tudi bilo.
Skupno število smrti v Veliki vojni, 37 milijonov.
Mislim, da pridevnik "velik" nikoli ne bi smel biti pred besedo "vojna".
Amen na to.
Kaj si Bog misli, ko gleda zviška na svojo stvaritev in vidi,
da smo v imenu najplemenitejših motivov
v grob poslali 37 milijonov ljudi?
Zato ves čas dežuje. Bog joka.
Domoljub sem.
Vojak si, Bog te blagoslovi.
Koliko jih bo tokrat umrlo?
Bomo to sploh kdaj izvedeli?
Na dopustu sem, skrbim za mamo.
Ona je bolj prestrašena kot jaz.
Kdaj odpluješ?
Čez dva tedna me bodo poslali nazaj v žarišče sovražnih aktivnosti.
Bradley Beach, New Jersey.
Učim Morsejevo kodo v hotelu Grossman.
Bradley Beach, kjer se sovražnikovi agenti sprehajajo po pločniku,
preoblečeni v stare judovske ženske v krznu.
Včasih sem se igral skrivalnice s punco iz Bradley Beacha.
Ja?
Si prebral članek v reviji Life about Guadalcanal?
Da so pred bitko
vojaki metali srebrnjake v vodo
namesto kamnov,
ker so vedeli, da se ne bodo vrnili.
Nisem se mogel javiti, zaradi oči.
Kaj pa je z njimi? Ker so odprte?
Ko že govorimo o ljudeh, ki se ne vračajo,
bi rad, da to prebereš.
Iz lista za By Jupiter.
Na glas!
"Rodgers in Hart
"sta si različna kot jazbec in kamela.
"Eden ima rad opero in domače življenje, drugi pa nočne klube in ljudi.
"Eden je poročen, ima dva otroka,
"drugi je samski in podpira natakarje."
Dobrodošel, Eddie.
"Ta mali je Larry, kadi cigare,
"velike, črne, majhne, rjave, kakršnekoli.
"Medtem ko Dick, to je Rodgers, kadi samo cigarete.
"Eden gre v posteljo okoli 4.30 vsako jutro, drugi nikoli ne izgine."
Popoln glagol, kajne?
"Kljub telesnim in temperamentnim razlikam
"se jima um dopolnjuje kot šunka in jajca.
"Vsak zase sta ustvarila več kot tisoč pesmi."
Tisoč pesmi?
"Se ne strinjata, a se ne prepirata,
"in v 20-ih letih, ko sta ustvarjala,
"nista nikoli delala s kom drugim..."
Do zdaj.
Impresivno.
Sam sem to napisal.
In niti ene omembe preklete Blue Moon.
Elizabeth sem poslal nekaj zapiskov. Brez odgovora. Ne razumem.
Prasica je.
To bodo dali na moj nagrobnik.
"Prasica je?" -"Lorenz Milton Hart.
"Ni razumel."
Ljudje bodo ob tem rekli: "Veš, kaj?
"Tudi jaz nisem razumel." -Niti približno.
Hej, Larr, razumem! -Torej, poslušaj.
Z Elizabeth sva imela vikend. Ne lažem se.
Strasten, transcendenten vikend, konec lanskega poletja,
preden se je vrnila na Yale.
Takrat sem bil najbliže čisti nesebičnosti.
Bilo je uravnovešeno in globoko.
Kako globoko?
Poslušaj, klovn. Spoznal sem jo
in najprej sem ji rekel: "Oprosti,
ampak v gledališču imaš najboljši slog."
Želim si, da bi imel fotografijo tega.
Želim si, da bi imel fotografijo vsakega trenutka z njo.
Težko bom vse uredil. Poskušam odkriti...
Andy, pomagaj mi.
Čarovnija?
In veš, kako težko je to.
Nisem mogel verjeti, da je hotela govoriti z mano.
Gledal sem po gledališču.
Gotovo jo zanima še kdo.
Toda ne, na sedežu v gledališču se spušča tako blizu,
kot je to še moralno sprejemljivo.
In moje srce je podivjalo.
In nikoli ne čutim tako, ne do moških ne do žensk.
Ampak nosi rumeno poletno obleko.
V gledališču pa je vroče.
Ure in ure govori z mano.
Svojo golo nogo je položila čez naslonjalo.
Vem, da se sliši, kot da sem kreten srednjih let,
ki se zatreska v sošolko,
in mogoče je to to.
Ampak, veš kaj?
Mogoče to ni to.
Včasih čutim, ne smejte se,
po življenju naključnih trkov v tujce,
sem končno našel prijateljico.
Mogoče je to definicija čarovnije.
En lahkoten vikend!
To ti moram povedati, preden se vrne.
Me poslušaš?
Ja, noge ima čez naslonjalo.
Kot da bi imela vsa besedila,
ki sem jih kdaj napisal, nekakšno besedno ektoplazmo.
Ecto kaj? -Mogoče je to njena mama.
Tega ne sme slišati.
Kaj pa jaz?
Samo statist si.
Ampak še vedno dobim plačo, ne? -Absolutno.
Pomembno je, da mi to uspe.
Bil je vroč poletni vikend
in z vso sproščenostjo, ki sem jo lahko hlinil,
sem vprašal, če bi rada pobegnila pred mestno vročino
in preživela vikend z mano na jezeru Dunmore v Vermontu.
In brez oklevanja je rekla:
"Z veseljem, Larry."
Povem ti, Andy, to je moje dekle.
Oprosti, ker blebetam,
ampak kako sicer lahko opišeš trenutek v sedanjosti,
ko se zaljubiš?
Je to to?
Mogoče. Mislim, nič nisem naredil narobe, ja?
Nisem kršil Mannovega zakona ali zakona moških srednjih let.
Kupil sem ji sliko jezera Dunmore,
od starega mornarja Vermonterja.
Kupil sem jo, da bi se lahko spomnila.
Nekoč sem se tam vozil s kanujem.
Živjo, Larry!
Kaj pa potem?
Tretje dejanje. Pozneje
je bila v topli koči.
Na steno je pritrjena zastavica iz utrdbe Ticonderoga.
Nosi modro moško delovno srajco z zavihanimi rokavi.
Nenadoma se mi je ponudila,
kot darilo mladosti, modrosti
in ključnice.
Dotaknil sem se njenega ramena,
in kot je nekoč napisal nek bednik:
"Moje srce je obstalo."
Vzela me je za roko in rekla: "Larry,
"prihraniva to za kdaj drugič."
Vse, kar lahko rečem, prijatelj moj,
je, da obstaja možnost, da je nocoj ta "drugič".
Umaknite se malo. Dame, čudovito, čudovito!
Rodgers!
Ja, čudovito!
V redu je.
Hvaležen sem za to. Hvala lepa.
Cenim to. Hvala.
Bravo!
Najlepša hvala.
Čas je za pravi nastop večera.
Eddie, Eddie, znebi se tega!
Živjo.
Jo je pofukal ali ne?
Misli, da jo bo nocoj.
Larry. Larry, Larry.
Kaj misliš, da vidi v njem?
Mislim, da vidi bogatega in slavnega fanta, ki ji lahko pomaga.
Mislim, da se zaveda, da jo obožuje
eden od velikih privržencev lepote.
Veš, kaj še mislim? -Ja?
Mislim, da nosi vijoličast modrček.
Prav, Rodgers. Gospodje, prosim, eno fotografijo.
Čudovito, nasmešek.
Čudovito. -Dick!
Mojbog! Predstava bo na sporedu 20 let!
Večja bo kot Abie's Irish Rose!
Bomo še videli. -Ker je nedolžna, lahko gre na turnejo.
Hvala, da si prišel.
Oscar! -Larry.
Vsakič, ko te vidim, si višji.
Kaj naj rečem? Besedilo je krasno.
Poetično, ko mora biti poetično, smešno, ko mora biti smešno.
Same dobre rime in ušesom prijetno.
Sem samo bedak, ko temno je
Odlično, si me slišal ploskati?
Verjetno si bil najglasnejši v gledališču.
Ker mi je bilo všeč bolj kot komurkoli drugemu!
Naj vama prinesem pijačo. -Ne, hvala.
Larry, imaš nekaj minut? Daj nama minuto.
Oprosti naju, Oscar.
Z Dwightom Wimanom bi znova uprizorila A Connecticut Yankee.
Odlično!
Ja, razmišljam, da bi vprašal Vivienne Segal.
Mein Gott, na sporedu bo dlje kot Oklahoma!
Sam bom kupil 50 sedežev.
Nov naslov imam, Ohh, Camelot!
Raje ostanimo pri A Connecticut Yankee.
Camelot, klicaj?
Daj no, resno mislim.
Vedno resno mislim. Zato se ljudem zdim smešen.
Razmišljal sem, če bi rad delal, potem mogoče...
Nikoli nisem bil bolje. -Čestitke.
Nočem vas nadlegovati. Vsem nam je bilo všeč.
Res? -To bo velik hit.
Hvala, hvala.
Gladys, kajne? -Ja.
Ja, me veseli.
Ne razmišljam samo o vnovični uprizoritvi,
temveč tudi o scenariju.
Razmišljali smo o štirih ali petih novih pesmih.
Ki naj jih napišem?
Seveda. Skupaj jih bova napisala.
Od tega muzikala je že 16 let.
Treba ga je posodobiti, kajne? -1927! Hotel Vanderbilt!
Ja, lahko bi bila nova predstava Rodgersa in Harta.
Nove fore, nove pesmi. -Nove reference.
Iz vojne bomo naredili satiro.
Racioniranje, zbiranje gume in najlona,
nova točka za Vivienne.
Ne preveč satire. -Ja.
Živjo. -Odlično.
Hvala, hvala.
Sprva zatišje, potem pa je Cordell Hull poslal ukaz
Oprostite, punce, pustite bisere Ker zdaj delimo ljubezen
Kako spravimo Halla v Camelot?
Koga briga? Smešno je!
Dick. Iz New York Journal-Americana.
"Tako očarljiva za oko, kot je glasba Richarda Rodgersa za uho."
V redu. -Ja, lepo je.
Dober začetek.
Si pripravljen? Se počutiš zdravo?
Je to nekaj, kar jemlješ resno?
Ja, ne pijem, Dick.
Vso noč pijem ingverjevo pivo.
Razen ravno zdaj, ker moramo nazdraviti.
To je največji muzikal v zgodovini ameriškega gledališča.
Ne pijem s teboj, Larry.
Prav, prav.
Weegee, slikaj naju!
Ne, Larry, moram... -Ne, ne, ne.
Rodgers in Hart, spet skupaj!
Dobro, stopita bolj skupaj!
Hočem deset kopij.
Super, napiši mi ček.
Ja, lahko.
Boš zmogel?
To je najboljša ideja v zadnjih 16 letih.
Hkrati pa mislim, da bi morala sanjati o nečem popolnoma novem.
Kajne?
Nova Rodgers in Hart. Tega še niso videli.
Nekaj velikega!
Najprej vnovična uprizoritev.
Absolutno. -Korak za korakom.
Ja, ampak... -Ker res mislim,
Poslušaj. -da imava nekaj.
Kdo ne misli tako?
Ampak želim biti eden tistih skladateljev,
ki delajo z drugimi.
Kot Arlen, Kern. Kerna imaš rad.
Res je. Hotel sem biti on.
Delati moramo kot profesionalci.
Od kdaj jaz ne delam tako?
Rad bi delal zjutraj ob določenih urah, v pisarni.
Rad bi se držal urnika. -To tudi počnemo.
Nočem te več iskati, Larry.
Tu sem. -Veš, kaj mislim.
Nočem klicati tvoje mame
ob 9.00,
da bi se vstal opoldne. Ja?
Dick... -Nočem ponoviti zgodovine.
To je vse, kar pravim.
To je posel, to je vse.
Mogoče ti ne bi smel reči,
A hotel sem... -Kar hočem, je...
To je tvoja najboljša. -Prav, hvala.
Kdo je to? -Želim predstavo,
ki jo imava oba rada.
Ja, tudi jaz.
Dick! Burns Mantle je rekel, da je
"najbolj temeljita in privlačna ameriška glasbena komedija
"po Show Boatu."
Po Show Boatu? -Ja.
To je dobro.
Spektakularno. -Hvala, lepo te je videti.
Zaljubiti se moram v predstavo, Dick.
Moram si želeti napisati muzikal,
biti v občinstvu, sedeti tam in ne zamuditi ničesar.
Začniva z A Connecticut Yankee,
štiri ali pet pesmi. -V redu, poglej.
Tako ti predlagam. The Adventures of Marco Polo.
Dick! Čudovita predstava.
Hvala, lepo te je videti.
Večja kot Jumbo. Epska.
Glasbeni cirkus s tremi ringi.
Predstava traja štiri ure z odmorom za večerjo!
Veličastna komična opera. In oder je svet!
Iz vsega bova naredila satiro.
Ti lahko narediš glasbeno satiro.
Vse glasbene klišeje bomo uporabili.
Francoska, italijanska,
ko pridejo do Srca teme,
bodo kanibali izvedli Porgy and Bess.
Bess, zdaj si moja večerja!
Jezus, Larry. Daj no.
Predstava bo dolga kot roman.
To bo največji izziv, kar si jih imel kot skladatelj.
Kar bo to vse prizemljilo in občinstvo spustilo v zgodbo,
je dekle.
To eterično dekle, ki jo je Marco Polo pustil za seboj.
Pol njegovih let je,
toda prvič je čutil namig o ljubezni po več letih, mogoče sploh.
V prvem prizoru prisega.
Naredimo to kot pri Veliko hrupa...
Tako je. -Prisega, da ga nobena ženska
ne more spreobrniti. Prezira ljubezen.
Lahko se norčujemo iz ljubezenskih pesmi.
Larry, želim pisati muzikale s čustvenimi jedri...
Dick, odlični glasba in predstava. -Kako si?
Hvala. Sprejmem. Ostra kritičarka si.
Hvala. -Hvala.
Se spomniš, ko smo v prvi sceni ugotovili, da je proti ljubezni?
Potem spozna dekle. Ona je svobodnega duha,
skandinavskega videza, s pegicama na levem licu,
absurdno. -Ne počni tega.
Ona živi družbeno, psihološko, spolno
v drugem vesolju kot on, ampak on je mrtev.
Tam stoji paraliziran v svetlobi njenih bledih zelenih oči.
To je največji raziskovalec v zgodovini sveta
in nič od tega mu ne pomeni nič, razen če je to način, da ga vidi.
To je čustveno jedro zgodbe.
V redu. -Vzamemo tega človeka,
večjega od življenja,
in pokažimo njegove šibkosti.
G. Rodgers, moje ime je Robert Heffner. Sem župan Oklahoma Cityja.
Z Eve sva potovala vse do New Yorka
za predstavo. -Veste...
Dobrodošli v New Yorku. Končujeva pogovor.
Čez dve minuti bo z vami. Je to v redu?
Čez dve minuti. Hvala, upam, da se je izplačalo.
Vsekakor. -Lepo vas je videti.
Prav, pridi. Daj no, daj no.
In končata skupaj? Daj no.
To je tisto, kar želi izvedeti občinstvo.
To je motor, ki poganja celo zgodbo.
Glej, Larry,
če jo boš napisal,
resno napisal, uredil in znova uredil,
bi lahko delovalo.
Ne bom te prosil za to, Larry. Veš?
Po 15 minutah dela
boš šel po cigare.
To me... -V redu.
Spravlja ob živce. Ni mi všeč.
Tega nočem več. -Tako delava že 24 let.
Čestitam, Dick!
To počneva že 24 let.
Hvala. -Čas je že bil za hit.
Ja, popolnoma prav imaš.
Kakorkoli že, ne bom se prepiral.
Kdo se prepira? -Ne vem še.
Ali želi občinstvo
v vojni res gledati ljudožerce, ki pojejo Porgy and Bess?
Kaj pa občinstvo želi gledati?
Kavboje, ki se zabavajo v družbi?
Ja, očitno.
Točno, pozabil sem.
Oklahoma!, klicaj, nagovarja narod v vojni.
Nocoj je vsak vojak v občinstvu razmišljal o tem,
za kaj se bori.
pa če samo za sekundo ali dve.
Za kaj se pravzaprav borimo?
Živahne deklice v oblekicah, ki ne morejo reči ne?
Prav. -Dick, daj no.
Samo med nama,
ti liki so neprepoznavni kot človeška bitja.
Veliko jih prepozna, ker prepoznajo ljubezen.
Naj ga nekdo reši, hitro.
Prepoznali so družino. Da so ponosni na državo.
Začenjaš zveneti kot Yankee Doodle Dandy.
Mislim, da je več za prepoznati, Larry,
kot kup pojočih ljudožercev.
Ampak ljudožerci so bolj smešni.
Dick, pridi tole prebrat!
Čakaj. Takoj pridem. -V redu.
Ok. Točno vem, o čem govoriš.
Kaj bi res rad napisal?
Kaj je tvoja sanjska predstava?
Predstava? -Ja.
Oklahoma!
In na drugem mestu?
Misliš na pravice za Liliom?
Od Molnárja? -Ja.
To je bilo leta 1909 bedno. -Res?
Napisal bi muzikal o cirkusantu,
ki pretepa svoje dekle,
umre, se vrne... -Deloval bi.
Ja. Na koncu bi vsi mrtvi ljudje sneli sije in rekli:
"Vice!"
To bom naredil, če me prisiliš.
V srcu imam... -Ne silim te.
Oscar bo to storil.
Kaj Oscar ve o Budimpešti ob prelomu stoletja?
Amerikaniziral jo bo.
Posodobil jo bo.
V Mainu bo.
Maine? Z vsem spoštovanjem, modernizacija Molnárja
je res... -To moraš prebrati!
Je Times?
Ocena Burtona Rascoeja iz World-Telegrama.
Navdušen je. -Odlično.
Kmalu pride tudi Times. -V redu.
Larry, iti moram. Prihaja Times.
V redu, v redu.
Zaželi mi srečo. -Mazel tov!
Kot pravijo v Mainu.
Hej, Dick. To je bilo popolno. -Hvala.
Lepo te je videti. Si uživala?
Kaj Dick Rodgers ve o Mainu? Bil je na bar micvi, za božjo voljo!
Kako dolgo bodo še prodajali to pravljico?
"Verjemite, upajte, mrtvi bodo vstali, da nas tolažijo!"
Kurca bodo.
Daj mi še enega kratkega, Eddie.
Se pridružiš, Andy? Prosim.
Kako se držiš?
Veš, kako v zakonu pravijo "v dobrem ali slabem"?
Mislim, da sem v svojem življenju vstopil v slabši del.
In zgodilo se je tako tiho, da ga sploh nisem prepoznal.
Si se kdaj tako počutil?
Vsak dan mojega življenja.
Hvala.
Včasih mislim: "Tudi Bog je z mano končal."
Imel sem svoje uspešnice,
imel sem rad nekaj izbranih ljudi.
In zdaj je obrnil stran.
Počutim se postaranega.
"Postaranega." To je dobro, kajne?
To pomeni, da tvoj tič ne deluje.
Mogoče zato ne poznam tega.
Daj me na seznam.
Si opazil, da so ptice spet v Central Parku?
Na čem delaš te dni?
Otroško knjigo pišem.
Najbrž sem izgorel ob pisanju esejev,
ne gre mi dobro.
Mislim, da sem pri pisanju
tudi prestopil v slabši del.
O čem je knjiga?
Ko bi le vedel.
O potovanju, na katerem smo vsi?
Ko iščemo nekaj, kar je popolno in nedosegljivo?
Neizpodbitno!
Preveč izmuzljiva ideja, da bi jo dali v otroško knjigo.
Imam vrstico zate.
"Vso noč jo je lovil okrog postelje, preden je ugotovil,
"da je neizpodbitna."
Si prepričan, da ni nefukljiva?
To je boljše.
Vsako jutro sem v parku,
da izpustim miš, ki jo ulovim v kuhinji.
Ja? -Imam majhno stekleno posodo,
v katero se miš ujame, vendar je ta ne ubije.
Vsako jutro vstopim v svojo kuhinjo,
kjer je na dnu hladilnika.
Moja mala rjava miš, ki srečno poje kreker, ki sem ji ga pustil.
Vsako jutro jo odnesem v park,
odprem posodo, miš pa skoči ven v grmovje.
Naslednje jutro
je spet v posodi.
Kako veš, da je to ista miška?
Videti je enaka.
Ima enak New Yorkški pogled obsojenega upanja.
Toda kako se pride v 19. nadstropje?
Mogoče podkupi vratarja.
Zjutraj je ni bilo tam.
Samo kreker je ležal v posodi.
Pravzaprav sem ga pogrešal.
Mislim, da sem se začel poistovetiti z njim.
Ima kakšno ime?
Kličem ga Stuart.
Z "W" ali "U"?
Z "U." Nič kaj nobel. Navadna miška srednjega razreda.
Oprosti mi.
Vsa ta radost je šla v moj mehur.
Agnes de Mille dela majhne čudeže
in si izmišljuje izvirne plese, ki ustrezajo zgodbi in melodiji.
"Oklahoma! je sveža..."
Vic ti bom povedal.
Kako rečeš utrujenemu homoseksualcu?
Ne vem.
Pizda, pozabil sem.
Res smešno.
"Predstava je vrhunska, izjemna"
STRANIŠČE MOŠKI
Se spomniš, ko je Atkinson napisal kritiko za Pal Joey?
"Bedno in nesmešno.
"Lahko iz slabega vodnjaka črpaš čisto vodo?"
Jokal sem, tako me je prizadelo.
Jokal sem v naročju Vivienne Segal.
Objela me je in rekla:
"Zgodovina bo dokazala, da se moti, dragi."
Bi lahko kdo rekel
še kaj lepšega?
Res me kliče "dragi".
Vau.
Revija Time je napisala:
"Za tiste, ki lahko pozabijo na moralo,
"je Pal Joey vrhunski."
Kakšna usrana pohvala je to?
Govorim o Pal Joey. -Ja.
Tega nisem videl.
Wolcottu Gibbsu je bila predstava všeč.
Rekel je: "To je glasbena in plesna produkcija
"z živimi tridimenzionalnimi figurami,
"ki govorijo in se vedejo kot ljudje."
Vidiš? Tako.
Me boš še danes predstavil Rodgersu?
Uriniranje se je zame spremenilo v igro z dvema dejanjema,
z odmorom.
Obožujem Vivienne, bog mi pomagaj.
Njeno sočutje.
Sem rekel, da me kliče "dragi"?
Bila sva v Starlight Roofu.
Obrnil sem se k njej in rekel: "Vivienne, bi se poročila z mano?"
To sem ji rekel v obraz.
Si predstavljaš, da imaš pogum to reči ženski?
Nisem imel poguma, da bi sanjal, da bi to rekel.
Ja, bil je trenutek.
Ob 2.00 je skupina igrala I've Heard That Song Before.
Rekla je: "Rada te imam, dragi,
"a ne na tak način."
"Ne na tak način."
Štiri besede.
12 malih črk, ki pomenijo:
"Konec igre, bedak."
"Premisli," sem ji rekel.
Vzel sem njeno roko v svojo, njen lak za nohte je bil bledo siv...
Zdaj lahko pijem.
Naj vas spomnim, kaj je Mike Todd rekel o Oklahomi! v New Havenu:
"Brez smeha, brez jošk, brez možnosti"?
Zdaj imamo priložnost. Dobro, preberi to. Vau.
Čudovito. To je Nichols rekel v Timesu.
"Čudovito je najbližji pridevnik
"za ta izlet ceha,
"ki združi svežo in nalezljivo veselje, šarm,
"krasno igranje, ples in petje
"in glasbo Richarda Rodgersa, ki prav tako ne škodi,
"saj je ena izmed njegovih najboljših.
"Glasba g. Rodgersa nikoli ni neprefinjena,
"le redko pa je tako dobro vključena kot pri Oklahomi!
"Pokazal je valčke, ljubezenske pesmi, komične pesmi in vodilno pesem,
"ki bi jo država v imenu gotovo morala vzeti
"za svojo himno.
"Oh, What a Beautiful Morning, in People Will Say We're in Love
"bosta pristali v številnih džuboksih po deželi."
"In žalostinka 'Pore Jud', v kateri junak te zgodbe
"poskuša prepričati svojega tekmeca, da se obesi,
"je neverjetno komična.
"The Farmer and the Cowman in The Surrey with the Fringe on the Top
"si zaslužita omembo le zato, ker se očitno približujeta popolnosti."
Preberi ta del še enkrat.
"...ker se očitno približujeta popolnosti."
Daj to na oglase!
"Očitno se približuje popolnosti."
Dajmo, zabava zgoraj! Torta in šampanjec.
Oscar! Bravo, bravo!
Čestitam!
Se lahko pogovoriva?
Lahko potem govoriva?
Ne, samo trenutek. Nekaj pomembnega bi rad povedal.
Samo trenutek z glasbenim genijem.
Nekaj bi ti rad povedal, Dick.
Samo sekundo, pomembno je.
Ko sem prvič slišal zate,
si bil samo brat Mortyja Rodgerja.
Kaj, si imel 17 let? -16 let.
Jaz pa 23 let. -Super.
Ja, bil si moder starec.
Toda ko sem te prvič slišal igrati,
sem vedel, da jo imaš.
Nisem vedel, ali jo imam tudi jaz,
toda tisto popoldne sem nekaj slišal.
Izvirnost, melodija, prefinjenost...
Daj, no, Larry, nehaj. Kaj ti je?
Vse življenje si delal za to noč, Dick.
Nihče ni bolj garal. In nihče si tega ne zasluži več.
V redu, hvala. Hvala, Larry. Hvala.
Prav, to sem hotel. Samo pojdi in uživaj v svoji zabavi.
Poglej me.
Uprizorila bova A Connecticut Yankee, na novo.
Ja. -Napisala bova štiri ali pet pesmi.
Že imam ideje. -Je tako?
Če bom napisal nekaj strani za Marca Pola,
ti jih lahko pošljem?
To me moraš vprašati? Larry, dolgujem ti poklicno življenje.
Poletna potovanja v Niagaro In na druge kraje
Poslabšajo vse naše skrbi...
To sva prvič slišala po radiu, ne?
V dnevni sobi tvojih staršev. Najina prva uspešnica.
To je bil zame eden najbolj osupljivih trenutkov, Larry.
Star sem bil 22 let. -Povem ti, prisežem pri Bogu,
da je najino najboljše delo še pred nama.
Ja, novi Connecticut Yankee!
Ja, ja, in večje stvari.
Dick, pridi gor. -Prav, prihajam!
Marco Polo bo predstava o radosti,
o težko zasluženem, nesentimentalnem veselju.
Je kaj narobe s sentimentalnim? -Prelahko je.
Oklahoma! je prelahka?
Prelahko je, da tip na koncu dobi dekle?
Izločil si vse uspešne
komične muzikale.
Preveč enostavno je.
Si slišal občinstvo?
Ja.
1600 ljudi je mislilo, da ni lahko.
Se torej 1600 ljudi moti?
Samo pravim...
da lahko narediva nekaj bolj čustveno zapletenega.
S tem se ne bova prodala publiki...
Z Oscarjem se prodajava? -Nikakor.
Se Irving Berlin prodaja? -Obožujem ga.
White Christmas se je prodal? -V to pa ne verjamem.
V redu.
Mogoče se je občinstvo spremenilo.
Še vedno se hočejo smejati.
Želijo se smejati, a ne tako.
Ne na kakšen način? -Na tvoj.
Radi bi se smejali in malo jokali.
Radi bi čutili.
Moj najstarejši prijatelj si.
Si...
Edinstven si.
Zdi se, da mi pišeš osmrtnico.
Samo pravim. -Tukaj sem, zdaj.
Pripravljen na delo. -Ja?
Si se pripravljen vrniti v bolnišnico Doctors?
Ni mi treba nazaj tja
in tudi psihiatra ne rabim.
Hvala. -Pomagati sva ti hotela, Larry.
Kdo? Ti in Oscar? Pomagati?
Misliš, da je imel kaj s tem?
Oklahoma! bo največji hit v tvoji karieri.
Tega ne veš. -Drekač Kron bo upravljal
z mojim denarjem. Zdaj sem nezmožen...
To sem storil zaradi Larryja.
Teddy me je prosil...
Mogoče bi morala s Teddyjem napisati besedilo.
Saj sem ga.
Kaj naj to pomeni?
By Jupiter? Si pozabil na to?
Na kaj?
Z Loganom sva te prosila za dodatne refrene in verze,
pa si bil tako pijan, da se sploh nisi prikazal.
Ja, moral sem napisati besedilo.
Niti besede nisi napisal... -Kako pa to veš?
...za tisto predstavo. -Kako veš?
Saj te sploh ni bilo...
Veš, kaj?
Nocoj se ne bom prepiral s teboj,
če si za. -Rad se.
Jaz pa ne.
Žal mi je.
Vseeno mi je, če me kdo napade.
Nič mi ne pomeni.
Ampak nihče ne more napasti mojega dela. To je vse, kar imam.
Tvoje delo je sijajno. To ni težava.
Tvoje delo je sijajno od dneva, ko sem te spoznal.
Se še spomniš tega?
Kako si stal tam v copatih in kopalnem plašču?
Ja, z večerno senco 11.00.
To si bom zapomnil do zadnjega dne mojega življenja.
V redu.
Larry, gor moram. -Vem.
Vsa družba čaka. -Seveda.
Štiri ali pet pesmi, ja.
Pravim ti, že imam ideje!
Velik komedijski solo za Vivienne
o tem, kako je ubila vsakega od svojih prejšnjih mož.
Lahko bi bilo smešno.
Naslov bo: Da ohraniva ljubezen!
Je vse v redu, Larry?
Kje je White?
Šel je. -"Tako hitro?"
Pa še toliko sem mu hotel povedati.
Mogoče je bil tudi statist.
Še enega?
Zadnjega, Larry.
Poznaš neučinkoviti blues?
Ker ga še nisem napisal.
Morali bi dati mojo sliko na tisto steklenico.
"Viski, zaradi katerega je Lorenz Hart nezaposljiv.
"Kupi vojne obveznice."
Veš, začel sem napačno slišati stvari.
Zadnjič sem poslušal pevko, ki je govorila
o svojem "cigaretnem srcu".
Pomislil sem: "To je izvirna metafora:
"'Moje cigaretno srce.'"
Potem sem spoznal, da je pela "Moje skrivno srce."
Tudi jaz se ne morem ničesar več spomniti.
To bi moral biti naslov moje avtobiografije,
"Ustavi me, če sem ti to že povedal."
Celotno besedilo bomo natisnili dvakrat.
Ne, resno mislim. Videla sem jo že to početi.
Dokler ne bo kasneje plesala ponoči.
Pazi se...
Moja nenadomestljiva Elizabeth!
Larry!
Ti je všeč? -To je...
Hammerstein je rekel, da sem dragulj!
Res zna z besedami.
George, to je Lorenz Hart.
V čast mi je, da sem vas spoznal.
Bi lahko govoril z Elizabeth na samem za dve minuti?
In potem je samo vaša.
Vse bo v redu,
če mi obljubite avtogram, preden grem.
George končuje na Yalu.
Študira glasbo, vendar hoče postati režiser.
Kako vam je že ime?
George Hill.
Moj nasvet, bodoči režiser, George Hill.
Želite moj nasvet?
Počaščen bi bil.
Bodite previdni pri ljubezenskih zgodbah.
Pomislite na prijateljske zgodbe.
Tam živijo resnično trajne stvari.
Hvala, to si bom zapomnil.
Se vidiva kasneje, George.
Mama mi je dala tole.
Ganjena sem bila, da mi jo je dala.
Moja dobro utrjena ključnica.
Previdno. Moja mati...
Prav, prav.
Vem, da imaš rojstni dan šele 19. novembra.
Škorpijon sem.
Niti za sekundo nisem dvomil.
Si dobila note, ki sem ti jih poslal?
Bila sem tako zaposlena z izpiti, da sem jih pospravila in...
In potem sem nekako pozabila nanje. Ampak zdaj imam čas. Obljubim ti.
Poklicala bom prijatelja,
ki mi bo zaigral vsako pesem.
Vzemi si čas.
To je čudovita stvar pri umetnosti, kajne?
Čaka te.
Hvala za vsa pisma.
Res sem uživala v branju.
Sostanovalka ni mogla verjeti, da si dopisujem s tabo.
Spomnim se, da si v Vermontu pila rdeče vino.
Malbec, priljubljena pijača na Yalu.
Naročiš francoski Malbec, potem pa se obnašaš,
kot da veš, iz katerega vinograda je.
Ne omenjaj Vermonta v bližini moje mame, prav?
Nič ne ve o najinem pobegu.
Pravzaprav, hvala bogu.
Ona ne ve približno 90 % tega, kar se dogaja v mojem življenju.
No, počutim se privilegirano, da vem.
Ali pa da sem vedel, avgusta.
Od takrat imam še veliko za povedati.
Povej mi o fantih. To me tudi zanima.
Odkrito rečeno, sem veliko pametnejša od večine.
Samo opazujem, kako me skušajo navdušiti.
Precej zabavno je.
Če bi bil študent, bi se te bal.
Ta inteligentna, neusmiljeno zvedava,
izjemno nesentimentalna lepotica, ki samo sedi
in me ocenjuje izza teh zelenih oči,
in komentira vse moje norčije.
Mojbog, kako bi se te bal.
Saj nisem tako strašna.
Povej mi več o tem Cooperju.
Sram me je.
Všeč mi je, ko te je sram,
dobiš to škrlatno rdečico, ki te oblije,
in sekundo kasneje izgine.
Ta lahko traja precej dlje.
Z veseljem bi... -Elizabeth. Živjo, Larry.
Upam, da ne prekinjam ničesar pretežkega.
Težke zadeve bodo morale počakati.
Dragulj je, kajne?
Prosim, gospod Hammerstein.
Samo za trenutek te bom nadlegoval.
Larry, samo povedati sem hotel...
Prvič, vem, da je to gotovo težka noč zate.
Ne, jaz sem profesionalec, Oscar. Oba sva profesionalca,
razumeva naravo našega posla.
Larry, ti je bila predstava res všeč? Mislim, da mi komedije ne gredo
tako od rok, kot tebi. Nisem dober v tem.
Krohotal sem se tako, da sem se moral prav pomiriti.
Larry, istih let sva, ampak vedno si bil učitelj.
Ne, Oscar, jaz... -Vso kariero
si nam kazal pot. -Dvomim...
Vse si nas osvobodil.
Ameriške pesmi so končno zvenele kot ameriški govor.
Ne maram govorov, še posebej svojih.
Oscar, nocoj je tvoj večer.
Uspeh zate in Dicka je uspeh za vse nas.
Ljudje si končno spet želijo na predstave.
Z Dickom sva premišljevala nekaj idej.
Čudovito. -Ja, imela sva idejo za veliko...
Predstava o Marcu polu... Neke vrste glasbeni cirkus.
Dick je navdušen nad tem.
Menda prirejaš Liliom.
No, če lahko dobimo pravice.
Vznemirljivo.
Elizabeth je rekla, da je tvoja varovanka. -Nehaj.
"Ona je obljubljeni poljub pomladi, ki naredi osamljeno zimo videti dolgo."
Prosim te.
Napisal si odlično besedilo. -Za predstavo, ki ni trajala tri mesece.
Videl sem jo dvakrat. -Ti si...
Veš o čem govoriva, Stevie?
Very Warm for May. Producent: Max Gordon.
Glasba: Jerome Kern.
Gledališče Alvin. 59 predstav.
To je moj sosed. On je nekakšna hodeča enciklopedija glasbenega gledališča.
No, jaz sem pa hodeča pljučnica za glasbeno gledališče.
Lepo, da sva se srečala. -Veselilo me je.
Ko odraste, hoče pisati muzikale.
Tvoj najljubši tekstopisec?
Oscar.
Seveda. Kaj pa praviš na moje delo?
Všeč mi je. Smešno.
Hvala.
Včasih je malo površno.
Zelo je utrujen, dolg dan je bil.
Pridi, Stevie. Dolga vožnja je nazaj do Doylestowna.
Bi šel na stranišče? -Nisem utrujen.
Vprašal me je, kaj mislim o njegovem delu.
"Težke zadeve bodo morale počakati"?
Žal mi je, da nimam otrok.
Cooper.
Ne morem verjeti, da to govorim. -Povej.
Ne pozabi, že več kot eno leto
sem zaljubljena vanj.
Pridrži tole. Pridi.
Renee, lahko dobim pet minut zasebnosti, prosim?
Vse zate, Larry.
Hvala.
Povej mi, kakšen je, poskušam ga vizualizirati.
Apollo? Modre oči, visok.
Koža na njegovem hrbtu
je bila brezhibna... -Nehaj.
To je noč vajinega rojstnega dne. Vse mi povej.
Skupina mojih prijateljev jemlje... -Fantje, punce?
Mešano. -V redu.
Daj no, Larry, študentka sem.
Peljejo me k Moryju, kar je tehnično prepovedano za ženske,
a nas pretihotapijo po tistih stopnicah, kot zelo dišečo robo,
in seveda je ena od deklet pripeljala s seboj tipa.
Cooperja?
Kar me uničuje in me vznemirja.
Mislim, čisto blizu mene je.
Vse bolj pozno postaja,
prazne steklenice za vino polnijo mizo.
Polovica nas je mladoletna,
a se nesramno spogledujemo z natakarjem.
Pijete svoj francoski Malbec. -Točno tako.
Dober učenec sem.
Zato te imajo vsi radi, Larry. Najboljši poslušalec si.
To je zato, ker se sploh ne zanimam zase.
Nazaj k tvoji zgodbi o natalnem razvratu.
Prazne steklenice vina, ki polnijo mizo...
Pozno je že.
In Marjorie... -Punca, ki je prišla s Cooperjem?
Odšla je domov in se učila.
Eden za drugim odhajajo domov.
Polnoč je.
In jaz sedim poleg njega.
Vzemi si čas.
V tem trenutku ne bi bil nikjer raje,
kot ravno tukaj s tabo.
Si dobila moje pismo? Nocoj je zabava pri meni.
Ostati moram tu in pomagati mami...
Šele pozno se začne.
Dovolj časa boš imela za delo.
Prihaja kvartet Golden Gate. Reci, da boš prišla.
Central Park West 320.
Rekla si, da želiš oblikovati sceno in kostume,
vsi iz newyorške gledališke scene pridejo.
V redu, nazaj h Cooperju.
Prav.
Skupaj greva iz Mory'sa.
To je popoln novembrski večer. Na nebu je bil tanek krajec lune.
Objel me je. Oba sva bila malce pijana,
tu in tam sva si padla v objem.
Nosil je rdečo in zeleno flanelsko srajco z zavihanimi rokavi.
Saj ne, da si opazila.
Dobro je izgledal!
Kaj pa ti?
Moj rojstni dan je.
Morala bi izgledati dobro. -Okusno.
Naslonila sem se na tisto flanelsko delovno srajco
in lahko zavoham,
kako od njega prihaja moškost.
Spomnim se, da sem mislila, da bi velike vijolične črke morale osvetliti nebo...
"Poželenje." -V redu.
Samo trenutek.
Poiskati moram ledeno vodo za v hlače.
Morda rabiš še malce več ledu.
Končala sva v kleti njegove bratovščine,
v tem neokusnem zapuščenem baru.
Samo Bog ve, koliko izprijenosti se je zgodilo tam doli.
Prihaja še eno.
Ja.
Opazujem ga že eno leto.
Sanjam o njem, in zdaj ga imam pred sabo.
Na noč mojega rojstnega dne,
je edina svetloba prihajala iz te zatemnjene svetilke,
ki je ustvarjala sence konjev in jahačev.
Mislim, Larry, kaj lahko naredi dekle?
Vse najboljše!
Začne se slačiti.
Res hočeš slišati?
Rahlo me zanima.
Ponižujoče je.
Nič se ni zgodilo.
Nič?
Kot midva v hiši ob jezeru?
Ne.
To je bila namerna odločitev, ne?
Na podlagi česa? Razumnosti? Bolj razumna ne bi mogla biti.
Ampak to je...
To je bilo, ker ni mogel natakniti kondoma.
Nemogoče.
Poskusil je.
Poskusil je še enkrat. -Ne.
Potem pa še jaz. -Nehaj.
To je bilo mojih najhujših 10 minut.
Zdelo se je kot 10 ur.
Žal mi je.
Veš, kaj je bilo najhujše?
Ni bil zares prisoten.
Ves čas je mrmral, da je vino.
In da...
Da je kondom premajhen, če lahko verjameš.
In ves ta čas mi je jasno,
da ni dovolj...
Ne vem, katera je prava beseda. Mogoče...
"ne-ljubi-te-dovolj" je prava beseda.
Mislim, tega ni mogoče zaobiti, kajne?
Ko dekle ljubi fanta z vsem svojim srcem,
ta pa ji ne vrne občutka?
Sploh veš, kakšen je občutek?
"Nihče me še nikoli ni tako ljubil."
V klet sem prinesla enoletno občudovanje.
Proučevala sem njegovo fotko,
si zapomnila njegovo telefonsko številko.
In tam je bil, ta napol pijan mladič,
ki se ni mogel pretvarjati, da me ljubi.
In ne bi me motilo, če bi se...
Tam spodaj kaj zgodilo.
Ali pa samo sočutje.
Nič ni bilo.
Samo svetilka s konji na njej.
Zaslužiš si veliko boljše.
Ja.
Naslednji dan sem vprašala cimro,
saj veš, punca punco.
Rekla je, da moški včasih niso trdi, ker so preveč živčni.
Želim si, da bi lahko verjela, da bi se počutila bolje.
Ampak.
Ni bil živčen. Niti najmanj.
Oči je imel zaprte.
Kot da bi si predstavljal, da sem nekdo drug.
Počutila sem se neumno.
Počutila sem se ponižano.
Bila sem besna nase, ker sem mu lahko dovolila,
da se počutim tako manjvredno.
Poskusila sva nekaj ustvarjalnih alternativ.
Ne.
Vse slabše je bilo.
Na koncu je rekel: "Elizabeth, se dobiva kdaj drugič."
In to je bilo...
To je bil moj 20. rojstni dan.
Ta-da.
Grozljivo.
A to še ni konec.
Tega ne prenesem več.
V redu, to lahko prenesem.
Ampak povej mi na način, da me ne bo sram, da sem človek.
To bo težko.
Čez približno teden dni
so vsi šli domov za zahvalni dan.
Poklical me je in povabil na večerjo.
Poznaš me. Nisem ponosna.
Rekla sem: "Seveda," in se spet odpravila k njegovi bratovščini
pod ogromnim gingkom.
Listi so postali rumeni,
deblo drevesa je črno od dežja.
Pomislim, da je to najlepša stvar, kar sem jih kdaj videla.
Spomnim se, da sem si rekla:
"Bog ti daje drugo priložnost."
Šla sva v njegovo sobo,
njegov sostanovalec je že odšel na počitnice.
Vrata se zaprejo
in nenadoma
ni več razprave o večerji.
Držal je obljubo.
Pa še kako.
Divje je postalo.
Trgava si oblačila s teles.
Ni pogovora.
In tokrat...
Ni nobenih težav.
Ne prvič. Ne drugič.
Nehaj že.
Rekel mi je: "Vse najboljše za rojstni dan z zamudo, Elizabeth."
Bi rada slišal neverjeten konec te umazane zgodbice?
Takrat sem ga zadnjič videla.
To je bilo novembra, pred več kot štirimi meseci.
Bila sem prepričana, da bo poklical. Pa tudi če samo za seks.
Ne. Nikoli.
Mislila sem, da bo pisal.
Ni.
Zato ga seveda pokličem.
Hitro je prekinil pogovor.
Zato sem mu pisala.
Pismo, natipkano na štirih straneh. -Ne.
Ni odgovora.
Pravim si, da so bile to vročične sanje, veš?
In mogoče je vročina končno popustila.
In vse se sliši zdravo in razumno.
Ampak, veš kaj?
Če bi me zdaj poklical, takoj zdaj,
Bi pustila vse v življenju in...
Vozila bi se tri ure, 30 ur, da bi preživela še eno noč z njim.
Kaj je z mano, Larry?
Zakaj bi vozila 30 ur, da bi videla nekoga, ki tako ravna s tabo?
Ker sem zaljubljena vanj?
Si?
Nelogično, obsesivno, patetično.
To se mi ni zgodilo prvič.
Kar naprej se mi dogaja.
Počutim se, kot da ne vidim ljudi jasno.
Pred leti sem napisal pesem
z naslovom Srce je hitrejše od očesa.
Ni dobra pesem, je pa dober naslov.
In mislim, da je res.
Glava nima nič opraviti z norostjo ljubezni.
In...
Sploh ni pomembno za vrednost, kajne?
Naša srca vlagamo v ničvredne delnice.
In vemo, da so ničvredne.
Ampak držimo se jih kot majhni otroci, ki se oklepajo plišastih medvedkov.
Elizabeth.
Povej mi odkrito.
Kaj čutiš do mene?
Kako to misliš?
Hočem reči,
v hiši ob jezeru, z lučjo, ki je gorela v vodi,
sva se pol noči pogovarjala,
dotaknil sem se tvojega ramena.
Si me tisto noč res malo imela rada?
Veš, da te imam rada, Larry.
Res?
Samo ne na tak način.
Rekla si, da boš vozila 30 ur za Cooperja.
Koliko ur bi vozila zame?
Roke se mi tresejo.
Do tebe čutim nekaj bolj modrega in globljega.
Spoštovanje. -Hvala.
Hvaležnost za velikodušnost in nesebičnost, ki si mi jo pokazal.
Nihče se ni bolj zanimal za moje življenje kot ti.
Ne zaslužim si prijateljstva, kot je tvoje. Hvaležna sem ti.
Hvaležna bom za vedno.
Hvaležen sem tudi tebi, da si me obudila.
Nehaj.
Larry, zunaj so ljudje.
Samo trenutek.
Te lahko nekaj vprašam?
Nekaj, kar je verjetno preveč osebno?
Preveč osebno je edina stvar, ki me zanima.
Moja mama...
Veš, dela za Ceh, pozna vse.
Videla je, da sva bila skupaj lansko poletje.
Vidim, kam to pelje.
Rekla mi je... Ne vem, kako naj to rečem.
Samo povej.
Prav.
Več kot enkrat mi je rekla:
"Elizabeth, ni le dvakrat starejši od tebe,
"ampak mislim, da njegovo glavno zanimanje niso ženske."
Kaj si rekla?
Rekla sem: "Poglej, mati, vem, kar vem.
"In vem, kaj oba čutiva."
Kaj oba čutiva?
"Nerazumno oboževanje?"
In kaj, če smem vprašati, misli, da ve o mojem primarnem interesu?
Žal mi je, nič ne bi smela povedati.
Prosim, odpusti mi.
Vsem našim materam. Naj ostanejo usmiljeno tiho.
Oprosti. Bilo je neumno, da sem vprašala.
Vem, kar vem in kar čutim.
To lahko poveš svoji materi,
ko sedi ob ognju
in računa svoje tantieme iz Oklahome!
Povej ji, da je Larry Hart pijan od lepote.
In poudari besedo "pijan".
Pijan od lepote, kjerkoli jo najde.
Pri moških, pri ženskah, vonju po trgovinah s cigarami,
v nemogoči lepoti 20-letne pesnice
s svetlo zelenimi očmi in dvema pegicama na levem licu.
Je vse v redu?
To je moje cigaretno srce.
Larry, Dick Rodgers išče svoj plašč.
Prihajam.
Me predstaviš?
Hvala, Renee.
Čudovito, najlepša hvala.
Dick, rad bi te predstavil moji varovanki, Elizabeth Weiland.
Tvoji varovanki?
Živjo. -Zdravo.
Prekleto dobrega vzornika imate,
če se lahko izognete viskiju.
Zanima jo pisanje, scenografija in kostumi.
Res?
G. Rodgers, nocojšnja predstava
se mi je zdela veličastna.
Hvala.
Bila je popolna glasbena predstava.
To je čudovit kompliment.
Mama je iz ceha, imam prav?
Da, Theresa Weiland. -Ja, Theresa, ja.
Gotovo ste videli veliko predstav. -Preveč.
Ja.
Čisto vas razumem.
Toda nocoj sem videla predstavo, ki je bila moj ideal.
Vzpodbudno, pametno, čarobno.
Larry, to je najbolj dojemljiva mlada ženska, kar si mi jih predstavil.
Imela sem dobrega učitelja.
Kaj pišete?
Na tej točki, predvsem poezijo.
Zelo je dobra.
Ste tudi scenografistka?
Študiram. -Razumem.
Rad bi prebral nekaj pesmi.
Pogledal vaše skice. To je moja zasebna številka.
Počaščena sem.
Dorothy še nisem videl. Je tvoja žena tukaj?
Ne, na poti v stanovanje je. Tam se dobimo,
da si ogledamo pozne ocene.
Ja, zato bi rad, da se nam pridružite, Elizabeth.
Bilo bi osvežujoče, če bi bil med nami nekdo mlajši.
Morda mi lahko pojasnite, Elizabeth,
zakaj mlada dekleta norijo nad Sinatro.
Jaz ne norim za Sinatro.
Ne, nori pod Sinatro.
V redu, Larry!
Larry, seveda lahko prideš.
Poskusil bom priti, ampak prirejam zabavo pri sebi.
Prihaja kvartet Golden Gate.
Ne morem tekmovati z Larryjem.
Z veseljem pridem. -Ja?
Dick, prihajaš?
Ja, ja.
Imate prevoz?
Lahko jo pripeljem s taksijem.
Greva zdaj, če hočete z nami?
Z veseljem. -Odlično.
Naj obvestim svojo mamo.
Vestna hči.
Tako ljubka je, kajne?
Res je osupljiva.
Sta skupaj?
Zaljubljen sem vanjo,
toda vsi so zaljubljeni vanjo.
Ne na tak način.
V redu.
Se vidiva zvečer?
Absolutno.
Hvala za vse.
Gospod Rodgers.
Gospodična Weiland.
Hvala.
Se vidiva potem, Larry, ne?
"S pesmijo v mojem srcu, vidim tvoj čudovit obraz!"
Si kdaj srečal koga in takoj veš,
da se bosta obe vajini življenji nepopravljivo spremenili?
Tako kot sem sumil. Sentimentalist si.
Kdaj končaš z delom?
Zapreti moram lokal.
Kaj pa ti, Knuckles, si končal?
Ne še.
Ker nocoj prirejam ogromno zabavo.
Pozabil sem ji dati darila.
Zadnje čase imam težave z rokavi.
Imam artritis v rami.
Moral bom začeti nositi plašč.
Resno mislim. Zaradi mene bo plašč spet moden.
Videli me boste na premierah
kako letim skozi meglo s klobukom in plaščem ter palico.
Nocoj prideta, kajne?
Prišla bo. Pravim ti, da bo.
Pozno bo prišla.
Pa še to, ker je to izjemen del,
nekoliko pozno, morda okoli 5.00 zjutraj,
po malo preveč Malbeca,
se bo obrnila k meni
in rekla: "Hej, Larry, kaj bereš?
"Hej, Larry, kdaj imaš rojstni dan?"
Prvič v življenju
se bo zanimala zame.
To se mora zgoditi kdaj, ne?
Vsi ostali fantje so jo razočarali.
A jaz je nikoli ne bom.
Ščepec nočnega Larryja.
Knuckles. Glasbo za na pot.
Modra luna
Videl si me, ko sem sam stal
Pametnjakovič.
Brez sanj v mojem srcu
Brez lastne ljubezni
To je veliko bolje kot jebeni The Surrey With the Fringe On Top.
Larry, greš z nami k Dicku v mesto?
Ne, pojdi naprej, jaz bom tam kasneje.
Vedela si, zakaj sem tam
Slišala si me moliti
Za nekoga, ki bi ga lahko imel rad
Trojne ženske rime in vse so smiselne.
In nenadoma si se pojavila pred mano
Edina, ki jo bodo moje roke držale
In slišal sem, da je nekdo šepetal
Prosim, obožuj me
In ko sem pogledal Se je luna spremenila
Modra luna
To je začetek čudovitega prijateljstva.
"Ali ni romantično?"
Pravzaprav ne.
Veš, sploh ne bi smela biti imenovana Blue Moon.
Jaz sem jo imenoval The Bad in Every Man.
Napisali smo ga za ta film. Manhattan Melodrama.
Jack Robbins, prej "Rabinowitz", pri MGM-ju so mu obrezali ime,
sliši pesem, pokliče v pisarno,
spusti svoj pastrami in reče: "Dick, všeč mi je melodija.
"Močna kot vse, kar si kdaj napisal.
"Ampak Larry, te besede so preveč umetniške.
"Niso preveč umetniške zame. Vem, kako genialen si.
"Toda pisati moraš za tepce v temi.
"Nihče ne bo pel tega."
Vprašal sem: "Kaj je z njim?"
Rekel je: "Niti jebenega naslova se ne spomnim!
"Fantje, dajte mi nekaj, kar lahko promoviram."
Vprašal sem: "Kako naj temu rečem?"
Modra luna?
Na koncu je bil to najin največji hit.
Rodgers in Hammerstein sta postala
najuspešnejši skladateljski par v ameriški zgodovini muzikalov.
Lorenz Hart je prispeval pet novih pesmi k ponovni uprizoritvi
muzikala A connecticut yankee, preden so ga našli paraliziranega
v alkoholiziranem stanju, v dežju na pločniku blizu 8. avenije.
Štiri dni kasneje je umrl v bolnišnici med zračnim napadom.
Navdihnjeno s pismi Lorenza Harta in Elizabeth Weiland
Prevod podnapisov: Jasna Drovenik