Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
HOPEAKADUN LAPSET 2 AIKA TOIMIA
Hyvä suunnitelma. - Taisimme laukaista hälytyksen.
Niin. Ja nyt hän tarkistaa yläkerran. Mitä tehdään?
Sinun täytyy hämätä häntä.
Jotta minä voin hiipiä sisään ja katkaista kamerayhteyden.
Mitä minun pitäisi tehdä?
Minulla on suunnitelma.
Mitä tapahtuu, James Bond? - Kuva tulostuu.
Mene, Tristan.
Vauhtia.
Okei. Mietit varmaan, -
miksi Tristan ja minä sabotoimme isoisämme tehdasta.
Kelataan vähän taaksepäin.
Mehän muutimme Nellyn ja Brianin luokse.
Täällä meidän on hyvä olla. Pidämme hauskaa, -
leikimme, käymme elokuvissa ja syömme Nellyn sämpylöitä.
Olemme tavallisia lapsia ilman sossunoitaa ja roskisdyykkausta.
Voisi melkein sanoa, että meistä on tullut tavallinen perhe.
Mutta unohdin kertoa, keitä me olemme.
Pikkuveljeni Kirk lukee yhä kirjoja kaikesta, mikä on laitonta.
Pikkusiskoni Petra rakastaa yhä kukkia ja eläimiä.
Neiti Nelly on maailmanmestari hyvän tunnelman luomisessa -
ja saa sadepäivätkin tuntumaan kesäpäiviltä.
Hän on Tristan, maailman parhain isoveli.
Brian on Nellyn aviomies ja maailmankaikkeuden kiltein.
Minä olen Katinka. Olen 12 ja olen hyvä ratkomaan pulmia -
ja keksimään tarinoita, ja siksi minusta tulee kirjailija.
Me asumme Martintiellä yhdessä Brianin äidin Gerdan kanssa, -
ja se on koko maailman parhain paikka.
No niin. Hyvää joulua!
Mutta postilaatikossa ei ole nimiämme. Emme saa asua täällä.
Mutta osaamme pitää salaisuuden. Me olemme Hopeakadun lapset.
Tuo mies on isoisämme asianajaja Ludwig Bøg.
Kohta hän soittaa ovikelloa. Siitä on hyvä aloittaa tämä tarina.
Terveydeksi.
Kuka se voi olla näin sunnuntaina? - Varmaan sossunoita.
Ehkä pitäisi piiloutua. - Ei hän tiedä, että asumme täällä.
Minä vain pilailin.
Piiloutukaa! Äkkiä! Nopeasti pois! Nyt heti!
Voit pyyhkiä jalat mattoon. Käy sisään.
Jaha...
Tässä on asianajaja... - Bøg.
Hei. - Ludwig Bøg.
Hän etsii joitakuita lapsia. - Ovatko lapsesi kadonneet?
Minä etsin Karl ja Elisabeth Karlsbergin lapsenlapsia.
Jaha. Kauheaa. Emme tunne heitä.
Olen etsinyt heitä kauan, -
ja hassusti kaikki jäljet johtivat tänne.
Tänne? - Täsmälleen tänne.
Hyvin outoa.
Niin. Voin kai käydä istumaan...
Olen istunut koko päivän. Seison mieluummin.
Mistä jäljistä puhut?
Karl Karlsberg, joka on esimieheni, -
tuntee erään Leonin, jolla on pubi Hopeakadulla.
Muistattehan? Leon on avuliain baarimikko Kööpenhaminassa.
Olemme kiinni.
Leonista on kiva jutella, ja hän haluaa aina olla avuksi.
Ymmärtääkseni tunnette ne Hopeakatu 104:n neljä lasta.
Ja Leonin on välillä vaikea pitää salaisuuksia.
Ai ne lapset? He muuttivat. He ajoivat pois viinikumiautolla.
Sitten en sanokaan enempää. - Siis viinikumiautossa?
Viinikumiauto.
Niitä on Kööpenhaminassa kaksi. Toinen on taksi Vanløsessä, -
ja toisen osoite on täällä, ja se on tuolla pihalla.
Lapset eivät olleet Vanløsessä. Ennen kuin soitan poliisille -
haluan kysyä, tiedättekö, missä lapset voivat olla.
Poliisilleko? - Niin. Tämä on vakava asia.
Voi olla kyse sieppauksesta.
Paitsi jos teillä on jokin toinen selitys.
Olipa rajuja aivastuksia.
Tämä siitepöly.
Pitääkö minun todella soittaa poliisille?
Ei.
Siellähän te olitte. Hei.
Hei! Oletan, että teidän sukunimenne on Karlsberg.
Teidän isovanhempanne haluaisivat mielellään nähdä teidät.
Todellakin.
Mekin haluamme nähdä heidät. - Sanotaanko torstaina kello 18?
Tulisivatko he päivälliselle tänne, jossa lapset ovat tutussa paikassa?
Erinomaista. Sovitaan niin.
Miksi sanoit niin? - Koska tämä on yhtä sotkua.
Meidän nimiäkään ei ole postilaatikossa.
Isoäiti ja isoisä voivat päättää, että joudumme heidän luokseen.
En halua asua siinä linnassa. - En voi muuttaa lakia.
Etkö sinä niin halunnut tehdä? - No niin. Puhukaa nätisti.
Käskevätkö isoäiti ja isoisä sossunoidan hakea meidät?
Eivät, muru. He haluavat varmaan vain tavata meidät.
Oletko varma? - Niin, oletko varma?
Olen varma. Ei ole mitään pelättävää.
Sinun täytyy pelätä vain sitä, kutitanko sinut uneen.
Hyvää yötä, Kapteeni. - Hyvää yötä, Kapteeni.
Nuku hyvin.
Eivätkö Nelly ja Brian voi vain adoptoida meitä?
Eivät. He eivät ole meille sukua.
Sydämissä ovat. - Laissa ei lue mitään sydämistä.
Minä muistan isoäidin ja isoisän linnan.
Se on upea vanha rakennus, jonka ympärillä on vallihauta.
Ja siellä on valtava metsä, joka on täynnä mansikoita -
ja karhunvatukoita ja vadelmia ja kaiken maailman marjoja.
Söin kerran karhunvatukoita niin, että maha tuli kipeäksi.
Se oli kivaa. - Minäkin pitäisin siitä.
Ettekö muista, mitä äiti kertoi isoisästä?
Ehkei hän ole niin tyhmä. - Kyllä on.
Miten muuten voi riitaantua sillä lailla oman lapsensa kanssa?
Hyvää yötä.
Paras ruveta nukkumaan.
Hyvää yötä, kulta.
Milloin on torstai? - Tänään.
Se on vain päivällinen. Ei ole mitään syytä pelätä.
Voi tulla hauskaa. - Varmaan joo.
Älä viitsi, Kirk. - Mitä?
Kävi siis niin, että isoäiti ja isoisä olivat tulossa syömään.
Se jännitti ja hermostutti. Nelly teki valmisteluja päiväkausia.
Kaiken piti olla täydellistä, kun tuli niin hienoja vieraita.
Nelly halusi näyttää, miten hyviä vanhempia hän ja Brian olivat.
Hei, Nelly! - Tervetuloa kotiin.
Ostitko kaupan tyhjäksi? - Ostin. Mitään ei saa puuttua.
Syövätkö he varmasti lihaa? - Rikkaat syövät aina lihaa.
Heippa! - Otetaan kenraaliharjoitus.
Kaikki on hyvin. - Kaiken on oltava täydellistä.
He ovat hyvin hienoja ihmisiä.
Alkuruoaksi on kanapeita. Syömme ne olohuoneessa.
Siellä voimme jutella vähän keskiaikakastelleista.
Siis mistä?
Keskiaikakastelleista.
Siis keskiaikalinnoista? - Keskiaikakastelleista.
Aivan. Anteeksi. - Rikkaat puhuvat mieluiten itsestään.
He tietävät uskomattoman paljon keskiaikakastelleista.
Ilman muuta. - He pitävät menneistä ajoista.
Sitten syömme lampaanviulun. Se syödään ruokapöydän ääressä.
Siinä sinä tulet apuun, Tristan. Tuot ranskalaiset ja saucen.
Vai oikein saucen? - Saucen.
Eivätkö ranskalaiset ole ranskiksia? - Ovat.
Miksi sanomme ranskalaiset? - Koska se on niiden oikea nimi.
Me ollaan aina sanottu ranskikset. - Emme sano enää.
Vain rahvas puhuu ranskiksista. - Mitä se rahvas on?
Rahvas on kouluja käymätöntä väkeä.
Sellaisia, jotka sanovat "ranskikset, rahvas, kastelli".
Vaatteita vaihtamaan! - Ulos keittiöstäni!
Kaikki ulos täältä! - Ranskiskastellit!
Jessus!
Kun isoäiti ja isoisä soittivat ovikelloa, olimme tosi hermona.
Oli vaikea erottaa, oliko se pelkoa vai jännitystä.
Mutta jokin minussa myös iloitsi heidän näkemisestään.
He eivät näyttäneet kovin pahoilta.
Hei!
Lyhyen hetken ajan ajattelin, että voisi tulla mukavaa.
Minä olen Niels, mutta kaikki kutsuvat neiti Nellyksi.
Olkaa hyvä.
Käy istumaan. - Kiitos.
Aloitetaan Mont Blancilla.
Se on vuoden 23 Chablista.
Huomaatte, että siinä on sitrus- ja kukkaisvivahteita.
Gavnøn linnahan rakennettiin 1205.
Rouva Karlsberg. Kas niin.
Mette Rosenkranz rakennutti Vallen linnan päärakennuksen.
Niin. - Niin.
Kiitos upeasta rasiasta. Rakastan Karlsbergin marsipaania. Nami.
Nautitaan niitä kahvin kera. Aluksi on tonnikalamoussekanapeita.
Ja sen jälkeen on pääruoan vuoro, ja sen syömme... Ups!
Ei mitään hätää. - Anteeksi. Olen kamalan kömpelö.
Hienoa, että toitte meille lahjan.
Erittäin hienoa ja anteliasta. Tulisitko mukaan keittiöön?
Katinka ja minä tarkistamme paistin.
Viihtykää te sillä välin ja jutelkaa keskiaikakastelleista.
Ei meidän tarvitse jutella niistä.
Mikä hätänä? - Olen vain kauhean hermostunut.
Haluan, että he näkevät... - Nelly, kaikki on hyvin.
Haluan, että he näkevät, että olemme hyviä ihmisiä.
Mieti vain, miten pahoja he ovat, niin hermostus menee ohi.
Kiitos, kulta.
Hoidetaan homma.
Siis kanapeita.
Vanhassa koulussa minulla oli vain yksi ystävä.
Oletko aloittanut uudessa koulussa? - Joo. Sossunoita jahtasi meitä.
Anteeksi? - Ei se...
Tonnikalakanapeita!
Ei!
Hyvänen aika. Lentävä kala.
Tällaista minun on pakko maistaa.
Otan tämän pois. Olinpa kömpelö.
Tonnikalakanapee? - Ei kiitos. Sain jo tarpeeksi.
Minä autan. - Kiitos, mutta pärjään.
Otsalla on tonnikalamoussea. - Karl pyyhkii sen itse.
Kiitos, kiitos. Riittää jo. Kiitoksia. Kiitos, kiitos.
Oikein hyviä.
Saako olla lisää? - Ei kiitos.
Tiedätkö, että olen äitisi äiti? - Mutta näytät isoisoäidiltä.
Älä, muru. Ei niin sanota. - Anteeksi.
Olen lukenut linnastanne ja marsipaanitehtaastanne.
Miten siellä sujuu? - Siellä... Sujuu oikein hyvin.
Marsipaanitehdas on käynnissä 16 tuntia päivässä läpi vuoden.
Se on linnan sydän ja pelastaja. Tehdas kustantaa kaiken.
Se saa linnan toimimaan kuin hyvin rasvattu ja hoidettu kone.
Vaikutat järkevältä nuorukaiselta.
Niin, hän on hurjan viisas.
Kuinka tapasitte neiti Nellyn ja Brianin?
Tarvitsimme kotiapulaisen, ja Nelly sai paikan.
Minä sain homman. - Niin me saimme uuden perheen.
Herra varjelkoon! Eivät he ole edes sukua.
Karl! - Älä, Ella. He ovat lapsenlapsiamme.
Me olemme heidän perheensä, ja heidän kuuluu asua meillä.
Mitä ihmeen näytelmää tämä on?
Nuo kaksi miehenpuolta ovat varastamassa lapsenlapsemme.
Nyt saa riittää, Karl.
Lähdetään kotiin, Karl. - Otamme lapset mukaan.
Kiitos, että saimme tulla. Oli hauska nähdä.
Tule, Karl.
No niin.
Kaikki järjestyy.
Ei pidä menettää toivoa. Eihän, lapset?
Voi luoja! Paisti! Ei!
Ei! Voi ei!
Ehdotan, että haetaan muutama pitsa.
Avataan pari ikkunaa.
Lähes täydellinen.
Vierailun jälkeiset päivät olivat tyyntä myrskyn edellä.
Se tarkoittaa, että ensin on hiljaista ja rauhallista, -
ja sitten tulee ongelmia ja meteliä.
Tristan.
Sossunoita on täällä pihalla.
Nelly. - Nyt on piru merrassa!
Olen täällä! - Nyt on piru merrassa!
Nelly, näimme sen sossunoidan...
Päivää, päivää, lapset.
Betina Mortensen, tulisitko alakertaan kahville?
Haluan puhua lasten kanssa täällä. Voinko käydä istumaan?
Täälläkö? Ilman muuta.
Missä Brian on? - Hän on tulossa.
Kuka nukkuu kaapissa?
Okei. Nukkuvatko muut samassa sängyssä?
Minä nukun riippumatossa. Voin näyttää...
Jaha.
Nokkelaa.
Nelly. Lapset. - Brian, olemme täällä yläkerrassa!
Hauska nähdä, että kaikille lapsille on hyvin tilaa.
Päivää. Täällä on paljon tilaa neljälle lapselle.
Meillä on ollut tässä mukavaa sosiaaliviranomaisten kanssa.
Isoäitinne ja isoisänne asianajaja otti yhteyttä -
ja kertoi, että he haluavat teidät luokseen asumaan.
Kai lapset saavat itse päättää.
Eivät. Alle 18-vuotiaat orvot lapset ovat yhteiskunnan vastuulla.
Muistan, mitä olen nähnyt ja kuullut täällä tänään. Sylje ulos.
Nelly, sylje se ulos.
Ulos. Kiitos.
Etkö voisi vain arvioida, että lasten on paras olla täällä?
Emmekö saisi asua täällä Nellyn ja Brianin luona?
Jos lupaamme olla kilttejä. Ole kiltti.
Emmekö saisi? - Meillä on täällä hyvä olla.
Eivätkö he saisi jäädä? - Näen, että teillä on hyvät oltavat.
Asuisitte täällä, jos minä saisin päättää, mutta sen saa.
Päätöksen tekee perheoikeus -
keskustelussa lasten kanssa, jonne isovanhempannekin tulevat.
Siinä kaikki. Pitäkää huolta toisistanne.
Et ole lainkaan vaarallinen. Olet kiltti.
Okei. Teen nyt jotain, mitä en saisi.
Mutta kerron teille, -
että tapaaminen perheoikeudessa on jo maanantaina kymmeneltä.
Teille ei jää kovinkaan paljon aikaa valmistautua.
Oletteko varmoja, että haluatte asua täällä Martintiellä?
Olemme. - Hyvä on.
Ottaisin sittenkin mielelläni sen kahvikupillisen.
Käytätkö maitoa? - Kermaa, kiitos.
Teidän pitää hoitaa kolme asiaa siihen keskusteluun. Ensiksi:
Olette putipuhtaita, ja teillä on siistit vaatteet.
Kaksi: Tuotte dokumentteja läheisistä suhteistanne.
Kolme: Vahvin valttinne on uusi lastenlaki -
ja sen pykälä 95, momentti 2.
Oikeussalissa isoäidin ja isoisän asianajaja antoi palaa.
Hän jaaritteli ikuisuuden niistä syistä, -
joiden perusteella meidän oli parempi olla isovanhempien luona -
kuin Nellyn ja Brianin, jotka eivät olleet meille sukua.
Ei vain siksi, että se on luonnollisinta.
Ei. He ovat varakkaita, -
ja siksi heillä on mahdollisuus antaa lapsille kaikki, mitä he tarvitsevat.
Ja he asuisivat biologisten sukulaistensa luona.
Kiitos.
Neiti Nelly? - Niin.
Minun mieheni ja minä...
Me tapasimme lapset sattumalta.
He eivät ole meille sukua.
Meillä ei myöskään ole linnaa.
Mutta meillä on rakastava koti.
Ja me rakastamme heitä.
Me rakastamme näitä ihania lapsia hyvin paljon.
Me rakastamme heitä valtavasti.
Ei hätää.
Uudessa vuoden 2024 lastenlaissa pykälässä 95, momentissa 2 lukee, -
että lapsen mielipide tulee pyytää -
ja ottaa mukaan keskusteluun, ennen kuin tehdään ratkaisevia...
Yritän siis sanoa, -
että lasta pitää kuulla ja ottaa mukaan asiansa käsittelyyn, -
ja että on otettava huomioon se, mitä me lapset toivomme.
Me toivomme vain, että saamme asua Nellyn ja Brianin luona.
Tiedän, että laki sanoo, ettei omaa perhettä saa valita.
Mutta tällä kertaa... Tällä kertaa se laki on väärässä.
Me valitsimme Nellyn ja Brianin, sillä he ovat maailman kilteimpiä.
Ja koska he ovat maailman parhaimmat vanhemmat.
Niin.
Olen samaa mieltä kaikesta, mitä veljeni sanoi.
Niin minäkin. - Minä myös.
Samoin minä. - Niin minäkin.
Se iltapäivä oli kaikkien aikojen parhain.
Vaikka päätös ei tullutkaan heti, me menimme Tivoliin.
Olimme varmoja, että Kirkin puhe veti heiltä maton alta.
Tullaan, tullaan.
Hei, Betina. Käy sisään. Tulimme juuri kotiin.
Onko sinulla jo hyviä uutisia?
Valitettavasti ei.
Lasten tulee olla valmiina lähtöön huomenna kello 14.
Mitä? - Emmekö voi tehdä mitään?
Ette. Oikeus päätti, että lasten on muutettava isovanhempien luokse, -
kunnes asia on päätetty, koska te ette ole sukulaisia.
Me olemme heidän perheensä! - Niin, mutta ette lain edessä.
Emmekö saisi pitää lapsia täällä joulun yli?
Ikävää kyllä ette. Mutta tämä on parempi kuin toinen vaihtoehto.
Vaihtoehto? - Niin. Lastenkoti.
Orvot lapset joutuvat lastenkotiin.
Hei. Muru. Muru!
Muru! Kulta pieni!
Lapset ovat onnekkaita, kun heillä on isovanhemmat, jotka haluavat heidät.
Olen pahoillani. Anteeksi.
Hyvää joulua.
En käsittänyt yhtään mitään. Kukaan meistä ei käsittänyt.
Tunnelma oli raskas sinä iltapäivänä, -
jolloin meidän piti pakata ja lähteä linnaan.
Petra oli lakannut puhumasta ja istui vain pyykkikorissa -
aivan hiljaa.
Minä halusin tehdä isovanhempieni elämästä niin kamalaa, -
että he lähettäisivät meidät takaisin kotiin.
Mitä tarkoitat? - Sitä, mitä sanon.
Minulla on suunnitelma. - Suunnitelmako?
Kuulitte isoisän puhuvan siitä tyhmästä marsipaanitehtaasta.
"Tehdas on linnan sydän ja pelastaja."
Tehdas kustantaa kaiken.
Ilman tehdasta ei ole linnaa, jossa voisimme asua.
Operaationi nimi on Sota ja kaaos.
Kuulostaa vaaralliselta. Mitä aiot tehdä?
Aion tuhota sen tehtaan.
Sen jälkeen isoisä haluaa ajaa meidät takaisin Martintielle.
Lapset, aika lähteä. - Olet hullu.
Onko kaikki hyvin?
No niin, kulta.
No niin, lapset.
Pakkasin teille herkkuja matkalle.
Rakastan teitä. Hei sitten.
No niin, muru.
Kas niin.
Sinun täytyy mennä autoon, kulta.
Sinun täytyy päästää irti. Lupaan, että kaikki järjestyy.
Menehän nyt.
Rakastan sinua, kulta. Nähdään.
Hei.
Meidät siis revittiin pois Nellyn ja Brianin luota.
Mutta minulla oli suunnitelma, miten pääsisimme pian takaisin.
Tervetuloa Clausholmiin.
Tässä on Birthe. Birthe pitää koko linnan siistinä, -
laittaa meille ruokaa ja leipoo maailman parhaimmat sämpylät.
Tuskin. Nellyn ovat parhaita.
Tulkaa. - Tulkaa sisään.
Nyt saatte nähdä.
Tämä huone on sisustettu sillä tavalla, -
että noista suurista ikkunoista näkee koko tontin.
Tästä näkee koko puiston, ja tuolla on marsipaanitehdas.
Olemme kotona jo ennen joulua.
Clausholm on Tanskan kaunein barokkilinna.
Pikkuinen on lakannut puhumasta. - Heidän täytyy vain kotiutua.
Bøg, kantaisitteko tavarat sisään? Loput tulevat muuttoautolla.
Nyt saatte nähdä huoneenne.
Tristan ja Petra, tuo on teidän huoneenne.
Kirk, tuo on sinun huoneesi.
Katinka, sinun huoneesi on käytävän päässä. Tulen sinne kohta.
Seis! Et saa mennä sinne. - Rauhoitu, Karl.
Kuunnelkaa. Saatte oleskella kaikkialla, -
mutta tähän huoneeseen ette saa koskaan mennä.
Älkää siitä välittäkö. Täällä on paljon muita huoneita.
Me nukumme aina yhdessä.
Kaikki neljäkö? - Niin.
Tehdään siinä tapauksessa teille kaikille tilaa Katinkan huoneeseen.
Ludwig tuo pari sänkyä lisää. Tulkaa perässäni.
Linnan rakennutti 1690 kansleri ja kreivi Conrad Reventlow.
Tässä talossa on ollut paljon kuninkaallisia vieraita.
Kuningatar Anna Sofia asui täällä viimeiset vuotensa -
Fredrik IV:n kuoleman jälkeen.
Teitä ehkä kiinnostaa tietää, että liikkuu huhu, -
että Clausholmissa kummittelee.
1700-luvulla kuulemma... - Karl.
Yksi suvun tyttäristä muurattiin seinään, -
koska hän oli rakastunut linnanvoutiin.
Me emme pelkää mitään. Emme kummituksiakaan.
Eikä ole mitään syytä pelätä, -
sillä meillä on täällä erityinen tapa.
Joka ilta vartin yli yhdeksän -
soitamme tietyn kappaleen kummituksen karkottamiseksi.
Ja voin vain sanoa, että tähän asti se on onnistunut.
Sinun äitisikään ei pelännyt kummituksia.
Eikö linnan ylläpito tule kalliiksi? - Tulee, mutta onneksi on tehdas.
Se pelastaa kaiken.
Esittelen sinulle mielelläni tehdasta.
Tulisin miehelläni. - Niin minäkin.
Sellainen hieno tehdas on hurjan mielenkiintoinen.
Hienoa. Voidaan mennä sinne heti huomenaamulla.
Hienoa, että olette niin kiinnostuneita siitä.
Saammeko syödä vatsat täyteen marsipaania? - Ei.
"Onpa hienoa, isoisä, että sinulla on oma marsipaanitehdas."
Katinka, lopeta.
Enkä lopeta. Senkin petturi.
Kirk, tuolla taitaa olla kummitus.
Sillä on kaksi päätä. - Katinka, lopeta.
Isoisä oli oikeassa. - Lopeta! Häntä alkaa pelottaa.
Tein, mitä voin. - Mutta se ei auttanut.
Nyt ollaan jumissa tässä tylsässä linnassa.
Nuku hyvin, muru.
Ymmärrän hyvin, että kummitukset juoksevat pakoon.
Rakas päiväkirja, tänään on isän syntymäpäivä.
Minulla oli hänelle yllätys, -
mutta hän meni töihin niin kuin aina.
Hän oli jo mennyt, kun heräsin, joten en antanut lahjaani.
Isälle
Siinä te olette. Etkö sinä lähde? - En. Jään tänne Petran kanssa.
Se olisi hyvä... - Tristan jää näköjään tänne.
Mennäänpä sitten.
Onpa hieno.
Onko se kuumailmapallo?
Petran suurin toive on päästä lentämään.
Pääsenkö minäkin mukaan?
Mukavaa näyttää teille tehdasta.
Saat nähdä kaiken, kun pääsemme sisään.
Odota vain, kunnes näet sisätilat.
Ludwig. - Kaikki on valmista.
Tervetuloa Karlsbergin marsipaanitehtaaseen.
Tulkaa katsomaan.
Mantelit tulevat Espanjasta. Ne ovat parhainta laatua.
63 prosenttia marsipaanista koostuu manteleista.
Tämä kone on tehtaan sydän, -
sillä tässä marsipaani sekoitetaan isäni salaisen reseptin mukaan.
Mantelit laitetaan tästä sisään.
Ja toisesta päästä lisätään salainen aines.
Sokeri menee tästä sisään.
Ja tuo putki lisää oikean määrän vettä.
Entä jos koneeseen ei tule vettä? - Silloin kone hajoaa.
Missä makeiset pakataan? - Toisaalla. Mennään sinne.
Voinko käydä vessassa? - Toki. Ludwig, näytä tietä.
Me odotamme täällä. - Se on käytävän päässä.
Löysitkö vessan? - Löysin.
Tuonnepäin.
Ludwig vastaa turva-asioista, -
ja tuolla ylhäällä jo jotain aivan erityistä.
Mitä? - Ei paljasteta aivan kaikkea.
Aivan niin. Tulkaa varovasti.
MANTELEITA
Hei, hei, hei!
Isoäiti halusi tehdä Petran iloiseksi ja järjesti lentoretken.
Vaikka isoisällä oli kiire, isoäiti vaati, -
että me tekisimme jotain mukavaa yhdessä perheenä.
Näyttävät muurahaisilta. - Ne ovat muurahaisia.
Onko mukavaa lentää?
Mutta sinä unohdit siipesi.
Etkö haluaisi sanoa jotakin?
Gerda-mummo sanoi, että jos Petra säikähtäisi, hän alkaisi puhua.
Hän alkaa puhua, kun on valmis siihen.
Tehdas on tuolla, ja sinä saat vielä oppia siitä kaiken.
Ei minun tarvitse. Minusta tulee putkimies.
Putkimies. Se ei sovi yhteen linnan ja tehtaan kanssa.
Ehkä ei. Nelly sanoo, että putkimiestä tarvitaan aina.
Tuskin tulen olemaan tekemisissä linnankaan kanssa.
Miksei Nelly vastaa? Onko hän jo unohtanut meidät?
Ei tietenkään ole.
Tuo on äidin vanha huone. - Mistä tiedät?
Tiedän vain. - Oletko ollut siellä?
Kaikki äidin tavarat ovat siellä. Oikeasti, Tristan. Kaikki.
Isoisä kielsi menemästä. - Isoisä on hölmö.
Tule. - Katinka...
Eikö olekin hieno?
Äidin päiväkirjakin on täällä.
Siistiä. Mitä siinä lukee?
Vaikka mitä. Siinä on myös kirje isoisälle.
Mitä siinä lukee? - En tiedä.
Sitä ei ole avattu. - Avaa se.
Se ei ole hyvä ajatus. - Haluan nähdä, mitä siinä lukee.
Mitä te teette täällä?
Enkö minä sanonut, ettette saa tulla tänne?
En keskustele tästä. Ulos ja heti.
Petra. - Petra.
Muru. - Petra, missä olet?
Petra.
Hän ei ole täällä.
Etsin yläkerrasta. - Selvä.
Missä ihmeessä hän voi olla?
Petra.
Petra. Sinäkö, kulta pieni? Mitä teet täällä?
Ai! Et saa potkia minua. Mitä teet täällä?
Älä. Mitä sinä teet?
Etkö ole kummitus? - En ole mikään kummitus.
Oletko oikeasti siinä, Nelly? - Olen, kulta. Olen oikeasti tässä.
Minulla on ollut sinua kova ikävä.
Ja sinä puhut jälleen. - Nyt minä pystyn.
Aiotko asua täällä?
Aion, mutta sen täytyy olla salaisuus.
Minä lupaan.
Tarvitset yöpuvun ja puseron. Täällä ullakolla on kylmä.
Muru, tietävätkö muut, että olet täällä ylhäällä?
Kaikki etsivät minua nyt.
Sinun täytyy hillitä temperamenttisi. - Ei nyt, Ella.
Nyt pitää löytää tyttö mahdollisimman nopeasti.
Onko Petra ollut täällä? - Ei. Menen etsimään häntä.
Tulen mukaan.
Miksi isoisä on niin vihainen koko ajan?
Teidän äitinne huone on hänelle pyhä paikka.
Sinne hän menee, kun kaipaa tytärtään eniten.
Hän rakasti tätä valtavasti.
Hän ei koskaan toipunut siitä, että he joutuivat riitoihin.
Miksei hän sitten tehnyt sovintoa tyttärensä kanssa?
Hän on jääräpäinen eikä osaa myöntää olleensa väärässä, -
eikä ole koskaan oppinut pyytämään anteeksi.
Mikset sinä sitten tehnyt niin?
Niin...
Miksen minä tehnyt mitään?
Menen etsimään Petraa.
Petra!
Löysin sinulle yöpuvun. - Olet mahtava, kulta.
Onpa hieno. Ja raidallinen. Mikä eläin on raidallinen?
Kirahvi. Ei kun seepra.
Seepra? Leikin seepraa tänä iltana.
Kas niin. Laitan tämän tuonne.
Ullakolla taitaa olla rottia.
Hei!
Hei. Petra ja minä siivoamme. Näiden seittien seassa ei voi asua.
Sämpylöiden leipominen teille aamiaiseksi voi olla vähän vaikeaa.
Onko hänellä psykoosi? - Mikä se psykoosi on?
Se tarkoittaa, että unelmat tulevat todeksi mielessä.
Joten kyllä, minulla on psykoosi. - Hassua.
Pystyt puhumaan taas, muru. - Nelly sai minut puhumaan.
Mitä teet täällä, Nelly?
Se onkin aika hassu juttu. Vai mitä, muru?
Sisällä on vielä pari laatikkoa.
Muutin tänne.
On kiellettyä muuttaa toisten ullakolle.
Jos isoisä saa tietää... - Ei saa. Tämä on salaisuus.
Tiedän, että se on väärin, mutta jos kukaan ei kerro, -
luulen, että voin asua täällä.
Mitä te täällä teette? - Etsimme Petraa.
Viekää Petra alakertaan, ettei kukaan löydä minua.
Nyt tiedätte, että olen täällä. Rakastan teitä. Menkää.
Löysitte hänet! - Missä sinä olit?
Älä säikytä tyttöä. - Se oli aivan tavallinen kysymys.
Olin piilossa kellarissa.
Pystyt puhumaan. - Osaan taas sanoa kaikki sanat.
Hammasharja, pyjama, ullakko, kummitus ja tohvelit.
Miten ihmeessä sait äänesi takaisin?
Hän pelästyi. - Kun isoisä käski hänet ulos.
Se johtui siitä, että näin aaveen. Se oli neiti Nellin näköinen.
Luvatkaa, ettette mene kellariin.
Sinä olet likainen, joten saat mennä pesulle.
En ole yhtään likainen. - Kyllä olet. Tule.
SOTA & KAAOS
Luuletko, että he kotiutuvat?
Tietenkin. Lapset ovat sopeutuvaisia.
Oletko nähnyt pyjamaani? - Eikö se ole kylpyhuoneessa?
Ei. - Ota toinen. Sinullahan on monta.
En löydä hammasharjaanikaan.
Ehkä Petran kummitus vei sen. Tai sinusta on tulossa vanha.
Tai hupsu. En löydä tohveleitanikaan.
Huomenta. - Huomenta.
Oletpa ollut aikaisin ylhäällä. - Niin näköjään sinäkin.
Minä herään aina aikaisin.
Niin.
Laitanko nuo uuniin?
Laita toki.
Käyn hakemassa sanomalehden.
Nellyn on vaarallista olla täällä. Rikoslain pykälän 27 mukaan -
siitä voi joutua vankilaan jopa puoleksitoista vuodeksi.
Poliisin mukaan kyseessä on murto, ja se on rangaistava teko.
Jos tuhoamme tehtaan jo ensi yönä, -
meidät lähetetään kotiin, jolloin Nellykin lähtee.
Vietämmekö joulun Martintiellä? - Joulu Martintiellä!
Pitäkää kiirettä. - Miten me tuhoamme tehtaan?
Minulla on suunnitelma.
Minulla on suunnitelma!
Enkö saa sanoa hyvää yötä Nellylle?
Liian vaarallista. Isoäiti ja isoisä eivät saa huomata mitään.
Silloin Nelly joutuu vankilaan. - Hei!
Voi. - Niin se on.
Minusta tämä kuulostaa aika vaaralliselta.
Voi olla, mutta meidän on tehtävä kaikkemme, jotta pääsemme kotiin.
Mikä meidän suunnitelmamme on?
No niin. Ludwig Bøg sulkee tehtaan ja lähtee -
tasan kello yhdeksän.
Sen jälkeen hän partioi hevosellaan puiston ympäri.
Sitten hän kääntyy takaisin linnaan laittamaan iltapalaa.
Birthe laittaa musiikin soimaan kello 21.15.
Sen jälkeen hän tekee kierroksen linnassa ja tarkistaa kaiken.
Ikkunat, ovet, käytävät, huoneet. Kaiken.
Siksi me käytämme hissiä. - Mihin me sitä käytämme?
Menemme sillä alas. Myös isoäidin ja isoisän ikkunan ohi.
Musiikki peittää hissin melun.
Tässä kohtaa sinä astut mukaan kuvioihin. Se on helppo nakki.
Sitten vain juoksemme täältä tehtaalle.
Tehtaan sydän on sekoituskone.
Ja jos katkaisemme vedentulon, seuraa helvetillinen kaaos.
Sen jälkeen isoisä ajaa meidät saman tien takaisin Martintielle.
Miten pääsemme tehtaaseen?
Mitä marsipaanissa on eniten?
Manteleita. - Juuri niin.
Panin mantelin ikkunankarmin väliin. Pääsemme sisään ikkunasta.
Tehtaassa on valvontakameroita, joten niitä pitää varoa.
Viisi minuuttia. - Olet hullu.
Nyt me tuhoamme sen tehtaan totaalisesti.
Tule. Kaksi minuuttia aikaa. - Joo, joo.
Tässä.
Onpa alas pitkä matka. - Niin.
Mitä? - Oletko tosissasi?
Kumpaa haluat? Asua täällä aina vai kotiin Nellyn ja Brianin luo?
Sinä ohjaat meitä musiikin tahtiin.
Katso minuun. - Hoituu.
Hyvä. 30 sekuntia.
Nyt. - Ole varovainen.
Nyt!
Vauhtia!
Hyvä!
Nyt ollaan jälleen siinä, mistä aloitettiin.
Kävi ilmi, että meidän tehdasoperaatiomme lisäksi -
Petralla ja Kirkillä oli aivan omat operaatiot linnassa.
Olin ihan yksin, kun heräsin. - Olitko, muru?
Pelkäsitkö sinä? - Pelkäsin. Oli ihan pimeää.
Mutta Katinka ja Tristan ovat hoitamassa operaatiotaan.
Toivotaan, ettei heitä huomata.
Anteeksi, mutta mitä täällä tapahtuu?
Ai! Voi hemm..
Ai! Voi hemm...
Tarvitsetko apua? - En!
Mitä ihmettä täällä tapahtuu? Mitä te täällä teette?
Se onkin hassu juttu, jolle varmaan naurat.
Etkö kävisi istumaan? - Karl, sinäkö siellä?
Olen täällä, Ella. - Hei!
Mitä täällä tapahtuu? - Meillä on täällä murtovaras.
Hän varasti pyjamani. - Näköjään.
Nelly ei ole tehnyt mitään. Minä vein sinun pyjamasi.
Miten te julkeatte muuttaa minun ullakolleni?
Karl...
Asiaan on varmasti selitys. - Sen haluan kuulla.
Niin minäkin. Mutta nyt mennään alas lämpimään -
ja selvitetään tämä asia.
No niin. Hyvin tehty. Entä nyt?
Tuo on sekoituskone. Se on kymmenen metrin päässä.
Eivätkö kaikki nuo putket mene suoraan maahan?
Ei. Näytä.
Luulen, että tuolla on kellari.
Sen täytyy olla tuo.
Minä hoidan tämän. Vahdi, ettei Bøg tule tänne.
Sitten tavataan takapihalla.
Ole varovainen. - Aina.
Helkkari!
Mitä täällä tapahtuu?
Okei. Okei.
Äkkiä, Tristan. - Hajotin koko koneen.
Rikoin kahvan. Vettä syöksyy sisään aivan hullusti.
Kirk, oletko sinäkin hereillä? - Olen.
Enkö minä sanonut...? - Rauhoitu, Karl.
Kuljin varmaan unissani. - Hän tekee niin usein.
Ja sitten tuli vessahätä.
Hän käy joka yö pissalla monta kertaa. Tiedät varmaan, Karl.
Herätetään Katinka ja Tristan... - Ei! He veivät koiran lenkille.
Niinkö?
Hei!
Hei. - Hauska nähdä, lapset.
Oliko mukava iltalenkki?
Hetkinen. Iltalenkki? Tähän aikaan?
Mitä on tekeillä? - Rauhoitu, Karl.
Mennään alakertaan ja jutellaan kuin aikuiset ja lapset.
Viisi, kuusi, seitsemän, kahdeksan.
Kiitos, Tristan.
Istutko mukavasti?
Eikö ollut hyvä, että Nelly tuli? - Oli.
Se ei ole lainkaan hyvä. Hänellä ei ole oikeutta olla täällä.
Sinulla on tunti aikaa poistua Clausholmista.
Muuten soitan poliisille. - Kello on yli puolenyön.
Bussit eivät kulje. - Kävelköön. Aivan sama minulle.
Haluan tuon miehenpuolen ulos täältä.
Ja haluan pyjamani takaisin.
Pyjamasi? Ei hätää. Saat sen.
Riisunko sen nyt heti? - Riisu.
Olet halpamainen varas. - Lopeta heti paikalla.
Täällä on lapsia...
Meidän on paras... - Tulkaa.
Rakas isä.
Paljon onnea syntymäpäivänäsi.
Lahjasi on, että tulen sinulle tehtaaseen töihin koko päiväksi.
Silloin saamme olla yhdessä.
Saat panna minut tekemään mitä tahansa.
Rakastan sinua yli kaiken.
Rakkain terveisin, tyttäresi Irene.
Rakastan sinua. Hei sitten.
Tristan.
Nähdään. - Nähdään.
Hei sitten, muru. - Ei.
Minun täytyy lähteä.
Ei, Nelly. Et saa mennä.
Seis! Seis, kaikki!
Herra Nelly, älä lähde.
Etkö jäisi tänne? Tämä kaikki on ollut erehdystä.
Ja minä haluan pyytää...
Anteeksi.
Hänen ei tarvitse lähteä. Näen, miten paljon pidätte toisistanne.
Ja minä olen vain vanha ääliö, joka ei osaa oppia virheistään.
Mutta nyt se on loppu.
En tee teidän kanssanne samaa virhettä kuin äitinne kanssa.
Joten, herra Nelly, olisitteko kiltti ja jäisitte tänne?
Jään.
Hänen nimensä on neiti Nelly.
Tule, Nelly.
Karl, sinä vanha jääräpää.
Se oli ainoa oikea tapa toimia.
Kiitos, rakas.
Karl! Karl!
Tehtaaseen on murtauduttu!
Tule! Murto! Tule!
Tuoreita sämpylöitä pienille sankareille ja sankarittarille.
Maailman parhaita sämpylöitä.
Mukavaa, että olet täällä. - Kiitos, Ella.
Kukaan ei tee parempia sämpylöitä. - Nellyn sämpylöitä!
Tai tonnikalamoussekanapeita. - Älä, Ella!
Käy istumaan. - En ehdi.
Murron takia kaikki on kaaoksessa, emmekä tiedä, mikä on vialla.
Kone pysähtyi ja marsipaanitaikina meni pilalle.
Se maksaa meille monta sataatuhatta kruunua päivässä.
Hyviä sämpylöitä. - Nellyn leipomia.
Kaikki järjestyy. - Vaikea nähdä.
Tulin vain hakemaan hakemaan vakuutuskirjan.
Meidän täytyy kertoa. - Kertoa mitä, Tristan?
Me teimme sen. - Minkä?
Me tuhosimme tehtaan.
Voi ei.
En käsitä, miksei kukaan tarkistanut kellaria.
Anteeksi. Pahoittelut.
Mitä te oikein ajattelitte? - En tiedä.
Tristan, mene yläkertaan. Täällä on liian kylmää.
Otetaan linnan kaikki sangot käyttöön. Kellari pitää tyhjentää.
Ei. Tiedän, kenelle pitää soittaa.
Vain yksi mies voi pelastaa meidät. Maailman paras Brian.
Sinun täytyy auttaa. - Olen tulossa.
Tämä on vaikeampaa kuin luulin. Näytä valoa ja pidä lujasti kiinni.
Olet mahtava. Nyt olet oikea putkimies.
Hei, kultaseni. Täälläkö sinä piileskelet?
Tuletko syömään lounasta?
Onko kaikki hyvin?
Kulta. - Ihan hyvin.
Vaikutat olevan allapäin. Onko jokin hullusti?
Se vain... Siis...
Kohta sinä ja Nelly palaatte kotiin, ja meidän täytyy jäädä tänne.
Saatte varmaan tulla käymään Martintiellä.
En halua tulla käymään. Haluan kotiin.
Ymmärrän kyllä, kulta.
Meidän pitäisi ehkä ottaa...
Ensiksi haluan kiittää -
sinua, Nelly, -
koska muutit tänne linnaan.
Ja meidän pitäisi myös nostaa malja -
tehtaan pelastajille Tristanille ja Brianille.
Skool! - Skool!
Hyvin tehty.
Eikö ole hienoa olla putkimies?
Sellaista aina tarvitaan. Sen olen nyt oppinut.
Kulunut kuukausi on ollut aika erikoinen -
meille kaikille.
Mutta haluamme kertoa, että isoäiti ja minä olemme hyvin iloisia, -
koska löysimme teidät jälleen.
Mutta...
Emme ole enää aivan nuoria.
Siksi olemme yhdessä päättäneet, -
että jos te kovasti haluatte -
ja jos se Brianin ja Nellyn puolesta sopii, -
niin silloin isoäiti ja minä olemme sitä mieltä, -
että te voitte muuttaa asumaan Martintielle.
Haluamme mielellämme. - Hyvin mielellämme.
Kiitos, Karl.
Ella, tuhannet kiitokset.
Kyllä me teistä pidämme. Varsinkin nyt.
Tiedän, kulta.
En ole surullinen. Minä vain liikutuin.
Sellaisia vanhat ovat.
Kiitos, isoisä.
Mitä sanotte?
Ajatella, että niin pieni sana kuin "anteeksi" saa ihmeitä aikaan.
Isoäiti ja isoisä ovat maailman parhaimmat isovanhemmat.
Brian oli oikeassa. Toivoa ei pidä koskaan menettää.
Suomennos: Arja Sundelin Scandinavian Text Service