Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Og du vil se mange feirende
uansett hvor du er.
…fem, fire, tre, to, én! Godt nytt år!
Nyttårsaften 1975.
Mye kriminalitet.
Det var 15 drap forrige uke
-i denne pokkers byen. -Det er mange.
Spenningen økte.
Dans, din jævel!
Paranoiaen herjet.
Kanskje det er enda en CIA-avdeling i CIA.
Det var guruer og gode tider.
Jeg vil suge…
Stikk av!
Det amerikanske folk blir stadig mer tungsinnet.
De har fått juling fra alle kanter av Vietnam, Watergate,
inflasjonen, depresjonen. De har slått av, dopet seg,
kjørt seg tomme, og ingenting hjelper.
Og ett spørsmål var på alles lepper.
-Hva pokker er det som skjer? -Hva faen skjer?
De vil vite hva faen som skjer.
Så hva faen var det som skjedde?
Vi kan bygge ham opp igjen. Vi har teknologien.
Amerika hadde et nervesammenbrudd.
Vi kan ikke filme nå. Vent.
Hold noe.
Min andre dag på havet.
Om jeg overlever dette, har jeg lært mye.
Vi hadde fått oss noen skikkelige trøkker.
Film klarte å uttrykke sånt.
FORFATTER
Er det trygt?
Den gang lagde man filmer som ikke tilpasset seg trendene.
SKUESPILLER
Det handlet om et personlig synspunkt.
"Jeg har noe jeg vil si."
Si ifra når du er i gang,
så flytter jeg meg fra gaten. Sett i gang.
Filmskapere ønsket å hjelpe folk med å forstå
hvorfor samfunnet var så skakkjørt.
75 var det viktigste øyeblikket…
FILMPRODUSENT
…i filmindustriens historie.
Og det vil aldri skje igjen.
Liker du å danse?
Det var den perioden da film viste oss hvem vi var.
KULTURKRITIKER
Og at vi faktisk ville se det.
Det var den ærligste versjonen
av dette landet vi har hatt på skjermen.
Skål for det!
Her er listen min.
FILMSKAPER
Haisommer, Alle presidentens menn, Taxi Driver, Barry Lyndon, Nashville.
Alle ville…
MANUSFORFATTER
…treffe deg der det merkes.
Stå stille!
Herregud, så lang listen er. Gjøkeredet, Network.
Du har tuklet med naturens urkrefter, Mr. Beale!
Hollywood-filmer var kunst.
SKUESPILLER
Og det var motivasjonen.
Folk pleide å like gode filmer.
MEDSKAPER, THE STUDIO
YRKE: REPORTER
Fra Watergate til Bicentennial,
gikk Amerika i oppløsning og reiste seg igjen.
Denne filmen er et portrett av en nasjon ved et veiskille,
fortalt gjennom filmene som fanget sjelen dens.
Får jeg stille et spørsmål nå?
-Ett, ja. -Bare ett, det er alltid sånn.
Hva er det du rømmer fra?
Snu ryggen mot forsetet.
1975.
Det var den gamle historien. Du måtte være der. Var så levende.
Alt forsvant.
REGISSØR
Alle gamle konvensjoner forsvant, og vi skapte en ny verden.
Det var en perfekt tid.
1975: ÅRET SOM ENDRET USA
God ettermiddag.
1975: VERDEN OPP-NED
Det sies at den største felles lykke
oppstår gjennom gradvis forandring.
Ikke rask forandring, ikke mangel på forandring,
men gradvis forandring.
I nyere tid har forandringen skjedd så fort
at det er skremmende.
Vår koselige, kjente verden er snudd på hodet.
Hollywood i California, 1975.
John Wayne-westernene
og de store musikalene fra det gamle Hollywood var forbi,
slått av fjernsynet og et kynisk publikum.
Det må være mange spøkelser her.
Studioene ga opp.
Om du var uavhengig filmskaper, var det sjansen…
FILMSKAPER
…til å løpe inn å si: "Jeg har en." "Lag den. Vi vet ikke hva som funker."
Galehuset ble styrt av pasientene.
GJØKEREDET
Slutt nå, herrer. Slutt umiddelbart!
Vi så en mulighet, løp og tok den.
Vi sa ikke: "Det skjer…" "Ta den, nå."
"Om den personen sa nei, gå hit."
"Sa han ja til deg nå?"
Misunnelsen og alt sånt starter. Så vi var ganske ville sånn sett.
En studioleder sa: "Det var som om bakken sto i brann
og tulipaner vokste samtidig."
…herregud, det er utrolig!
For å forstå hvordan vi kom hit, bare se på reisen til en skuespiller
som var i sentrum av den nye verdenen.
I 1975 var han blant de beste.
De kalte det "Nye Hollywood."
Det startet sent på 1960-tallet…
…da motkulturfilmer som Easy Rider
uventet fikk suksess.
Plutselig er det spenning og lidenskap,
og jeg tror at folk merker det.
Og derfor slo nok disse filmene gjennom.
Det er ikke et ork å se dem.
Du føler ikke at du spiser grønnsaker.
SISTE TJENESTE
Jeg er i marinen, idiot!
Jeg er i marinen! Gi mannen en øl.
Jack ville speile tiden de levde i.
FORFATTER
Det å ta glansen av det amerikanske livet var en viktig motivasjon.
Det er som om overflaten ble skrapt bort.
Og Jack var lederen i den paraden.
Midt på 1970-tallet, fikk Jack tilbud om roller
som få skuespillere ville si nei til,
som hovedrollen i Gudfaren og Stikket.
Ja, det stemmer, og jeg tror jeg hadde nok forretningssans
til å skjønne at både Stikket og Gudfaren
skulle bli store suksesser.
Samtidig tenkte jeg at Chinatown…
…var en mer interessant film.
Chinatown begynner som en typisk detektivhistorie.
Men jo dypere man går, jo mer råtten blir handlingen.
Du er en veldig nysgjerrig fyr, du. Hva?
Hva tror du skjer med sånne?
Vi skrev manuset her, og i løpet av de åtte ukene…
REGISSØR
…ble vi bombardert av nyhetsmedier om hva som foregikk.
Alt skjedde nemlig i begynnelsen av Watergate.
-…Representantenes hus. -Speaker,
USAs president.
ALLE PRESIDENTENS MENN
For å forstå holdningene fra 1975,
må du forstå hendelsen som kastet en mørk skygge over perioden.
Alle presidentens menn, spilt inn sommeren 1975,
forteller historien om Washington Post-journalistene
Bob Woodward og Carl Bernstein,
da de etterforsker et mindre innbrudd i Demokratenes nasjonalkomité.
Hva er denne Watergate-besettelsen deres?
-Besettelse? -Det er en farlig sak for avisen.
Som Chinatown,
er Alle presidentens menn en detektivhistorie.
Ingen kan se at jeg snakker med dere.
Hva er du redd for? Hvem?
-Hvem sa det? -Blir vi lurt?
Hør, noen har gått veldig langt her,
og søksmål eller ei, skal jeg finne ut av det.
Jeg skal ikke være han som tas med buksene nede.
Forstår du ikke hva du har rotet deg inn i?
Du tror kanskje at du vet hva du har å gjøre med,
men tro meg, det vet du ikke.
Det omfatter hele det amerikanske etterretningsmiljøet.
Livene deres er i fare.
Det pleide statsadvokaten å si til meg i Chinatown.
Filmene avslører en følelse som hadde boblet under overflaten siden 50-tallet,
om at bak den amerikanske drømmen, enten det var i solfylte Los Angeles
eller i forstedene til Washington D.C., lusket et mørke.
Alt er pill råttent.
Det blir verre.
Livet har blitt en thriller.
Så mange folk tenker bare i konspirasjoner…
SKRIBENT
…åpenbart, men når det gjaldt Watergate,
var det ekte.
SJU TILTALT FOR INNBRUDDET
Og det gikk til topps.
Ifølge velinformerte kilder i Det hvite hus,
som i fortrolighet bekrefter saker i dagens Washington Post,
ble Watergate-innbruddet planlagt av Nixons rådgiver.
Snakk om riksrett høres ikke lenger ut som bare prat.
Men jeg er positiv til en slik gransking,
for folk må få vite om presidenten deres er en kjeltring.
Jeg er ingen kjeltring.
Ingen av holdningene
du har fått fra dine John Wayne-elskende foreldre…
FORFATTER
…om hvem som er de gode og hvem som er de onde, står seg.
Heltene det året var Woodward og Bernstein…
NIXONS SISTE DAGER
…takket være Redford og Hoffman.
WATERGATE PÅ FILM
De var Captain America og Supermann.
Alle presidentens menn gir en lykkelig slutt.
FORFATTER
Eller en lykkelig… Lykkelig er et sterkt ord,
men de gode gutta seiret.
NIXON GÅR AV
Nixon var ute. Rettferdigheten vant.
GERALD FORD BLIR 38. PRESIDENT
Og så begynte rettferdigheten å rakne.
Mine medborgere, vårt lange nasjonale mareritt er over.
Men marerittet var knapt i gang.
Tenk hva publikum ville føle om skrivemaskinen bare fortsatte.
Med respekt for min forgjenger gir jeg, Gerald R. Ford, herved…
ÉN MÅNED SENERE
…en fullstendig og ubetinget benådning til Richard Nixon.
Han tror han gir det amerikanske folk en gave.
Hvorfor gjør du det? Hvor mye bedre kan du egentlig spise?
Hva kan du kjøpe som du ikke alt har råd til?
Fremtiden, Mr. Gittes. Fremtiden.
Folk sier: "Det beviser alt."
BENÅDNING FOR NIXON?
"Kjeltringer."
FORDS DOBBELTMORAL
Det er det de unge regissørene sier.
Evelyn, vekk med våpenet! La politiet ta det!
Han eier politiet!
Chinatown er en sinnstilstand som representerer
gode intensjoners nytteløshet.
FORFATTER
Du tror du har makt og kontroll.
Du tror du har en stemme. At du bor i et demokrati.
Du tror at rettferdigheten seier og at kjærligheten overgår alt.
Sånn er det ikke.
Å nei!
I 1975 er ikke Chinatown Chinatown. Chinatown er Amerika.
Budskapet er at skurkene gjerne vinner.
Da Amerika våknet den 1. januar 1097,
ville de kjempe?
Glem det, Jake. Det er Chinatown.
1975 var året
da du kunne gi folk en skikkelig nedturfilm,
og folk ville strømme for å se den.
Som en av de mest populære filmene, Gjøkeredet.
"Kjære. Jeg har skaffet barnevakt.
Vi skal ut å spise mat og se film,
og filmen vi skal se handler om en sedelighetsforbryter
som lurer seg inn på et galehus.
Han hjelper en blyg fyr å få seg noe, og så hjelper han en urfolkfyr,
og til slutt tar den rare, blyge fyren sitt eget liv.
Han blir lobotomert, en fæl sykepleier er sjefen,
og urfolkfyren rømmer."
Og det var en morsom kveld på kino.
Filmer i 1975 var den perfekte distraksjon
fra kaoset i den virkelige verden.
MEDALJENS BAKSIDE
Og hvis du gikk på kino 1. nyttårsdag,
skulle du nok se Gudfaren 2.
Men om du var ute etter noe gøy, hadde du litt å velge mellom.
Inkludert Frankenstein Junior…
I svart-hvitt! Ikke vondt ment.
…eller Mannen med den gyldne pistol,
eller Benji.
Det er ikke en hundefilm. Hunden har følelser.
Men hvis du var redd for at samfunnet skulle kollapse,
ville du nok kanskje ha sett
Inferno i flammer.
Nye Hollywood var kanskje på topp, men da
var det en alternativ gullalder med katastrofefilmer.
S.O.S. Poseidon, som jeg liker godt,
der dør Hackman til slutt. Folk glemmer det.
Vil du ha enda et liv? Så ta meg!
Det er en tung film. Det er ikke en lystig film.
FORFATTER
Etter Watergate blir optimisme til kynisme,
og Hollywood reflekterer det skiftet.
INFERNO i FLAMMER
-Det brenner her! -Hvorfor så hastverk?
"Hastverk"?
Hei, Dunc, om brannen skyldes dårlige ledninger her,
kan branner oppstå overalt!
Doug, jeg tror du overreagerer.
Det gjorde han ikke.
Hva faen var det?
Uansett om du så S.O.S. Poseidon
eller Inferno i flammer…
…finnes sannheten utenfor kinoen.
Faktum er at New York er konkurs.
Det politiske systemet kan bare handle…
STYRELEDER
…i store kriser.
I 1975 ble det tomt for penger.
Etter tiår med underskudd,
kunne ikke New York City
lenger låne penger og klarte ikke å betale regninger.
Jeg merket ikke at byen hadde nådd bunnpunktet.
Søppelhaugene vokste. Var det fint? Nei. Men det var New York.
Jeg observerte ikke: "Nå endres samfunnet."
Det var samfunnet vårt. Det er hvem vi er.
Hvorfor sparker du i kassene?
Det er haugevis med rotter her.
Om du ikke sparker kassene,
kryper rottene opp armen din.
På denne måten stikker rottene før du tar den opp.
Hvordan har pengekrisen påvirket arbeidet ditt?
Jeg mistet all tro på jobben.
Hvordan jobbe når du ikke vet
om du får betalt på fredag?
FORD TIL BYEN: KLAR DERE SELV VIL LEGGE NED VETO MOT HJELP
Jeg har sagt at jeg syntes konkurs var litt
som å gå i et varmt bad og skjære over håndleddet.
Du følte kanskje ikke noe da du gjorde det,
men døden begynner der.
Men det var ikke bare i New York City. Det var en nasjonal krise.
Folk trodde
at USAs velstand ville vare evig.
For eksempel at det kunne bli energimangel.
ENERGI: KONTROLL
Det ga ikke mening.
NEDGANG FORVENTES
Som svar på USAs støtte til Israel,
innførte arabiske land oljeboikott.
BENSINPUMPER STENGT
For første gang siden 2. verdenskrig, var det bensinrasjonering i USA.
TOMT FOR DRIVSTOFF
Jeg synes ikke det burde være sånn. Ikke i USA.
Den amerikanske økonomien går på energi.
Oljeproduksjonen går stadig ned.
Ingen energi, ingen jobber.
INFLASJON, RESESJON, ENERGI
Arbeidsledighet og inflasjon
var nær 10 % og økte…
KAN KAPITALISMEN OVERLEVE?
…som var teoretisk umulig.
STAGFLASJON
Det er alle sjokkene,
traumatiske sjokk.
President Ford holdt sin unionstale i dag,
og det var en av de mørkeste vurderingene
av USAs tilstand som noen president har gitt
på lang tid.
Og jeg må si
at landets tilstand ikke er god.
Ingen kunne forutse hva som så skjedde.
Stå stille! Ingen får røre på seg! Gå bort dit!
HET ETTERMIDDAG
Greit. Bort fra de alarmene.
Kom igjen!
Når du lager filmen, blir første mål…
REGISSØR
…"Hei, dette skjer faktisk."
Vi sliter med å følge virkeligheten.
Kanskje derfor vi liker filmer
om faktiske hendelser.
Cloud!
Jeg har alltid likt det som er basert på sanne historier.
Pacino løper i banken og sklir.
Det er menneskelig. Sånn var det for ham. Desperasjonen var ekte.
Jeg ser det nå.
-Hvem er det? -Politi.
Og folk heier på ham
fordi de hater politiet.
Og de er sånn: "Ja, du vet, gi faen i systemet."
Hei, Sonny, du er på lufta.
Kan du svare på noen spørsmål?
-Ja. -Hvorfor gjør du dette?
Jeg skjønner ikke hva du mener.
Jeg raner en bank fordi de har penger.
Derfor.
Nei, det jeg mener er hvorfor du føler at du må stjele?
-Kan du ikke få deg jobb? -Som hva? Bankfunksjonær?
Vet du hva man tjener i uka, da?
-Ikke stort. -Nei.
Hundre og femten i startlønn, ikke sant?
Jeg er her med partneren min og ni andre.
Vi dør her.
"Jeg dør her."
Hva tjener du i uka?
Skal du si det, eller?
Damer og herrer, sendingen er avbrutt. Vent.
Vi er snart tilbake…
Det spiser ham opp innvendig.
FORFATTER
Det er overalt.
Harry. Ta den.
Vil du jobbe i nord i kveld? Sør-Bronx? Harlem?
Jobber når og hvor som helst.
USA ble isolert fra seg selv.
Mange rømte, og mange skilte seg.
Familier ble fremmede.
Ut av bruddet kom et 70-tallsikon.
De Niro, vi trengte knapt å snakke om hva det var
og hva det betydde… Vi bare følte det.
Ensomheten har fulgt etter meg hele livet.
Barer og biler, fortau, butikker, overalt.
Man kan ikke rømme.
Jeg er Guds ensomme mann.
Det var som det isolerte mennesket.
Det isolerte mennesket som trer frem.
Vi har holdt ham eller henne tilbake,
og det blir en krig.
Folk levde sånn. New York var et fælt sted.
-Bort med henda! -Så dra, da.
-Bort! -Greit, så dra.
Hvordan lage en film med knust hjerte?
Du er i helvete og synker lavere.
Du er i helvete og skal dø i et helvete
-som oss. -Kom igjen!
Det man ser i filmen, lever jeg med hele tiden.
Få meg vekk herfra.
Han klarer ikke å knytte seg. Det er fremmedgjøring.
Å være avskåret fra andre,
i den mest folkerike byen i verden,
han eksploderer.
Jeg dør.
En dag vil regnet vaske bort alt avskummet fra gatene.
Og i skyskraperne over Manhattan,
viste en annen film at galskapen spredte seg.
Alt bra, Mr. Beale?
-Jeg må avlegge mitt vitnesbyrd. -Klart, Mr. Beale.
Jeg trenger ikke å si at ting er ille.
Alle vet at ting er ille.
Jeg vil at dere skal reise dere.
Reis dere opp fra stolene deres.
Reis dere opp og gå til vinduet,
åpne det, stikk hodet ut og skrik:
"Jeg er så sint, og jeg finner meg ikke i dette lenger!"
Reis dere nå. Stikk hodet ut av vinduet.
Åpne det, stikk hodet ut og skrik og skrik:
"Jeg er så sint, og jeg…"
Jeg er så sint! Jeg finner meg ikke i dette lenger!
Jeg er så sint! Jeg finner meg ikke i det lenger!
Jeg vil egentlig… Jeg har noen dårlige ideer i hodet…
En film kan enten få deg til å sovne, eller den kan vekke deg.
Og jeg er interessert i "våkne"-delen.
Favorittsmakene våre, vanilje og jordbær.
DEN EVENTYRLIGE FLUKTEN
-Takk. -Bare hyggelig.
Dette er vanlig vanilje.
Filmer som John Carpenters Assault on Precinct 13
satte nasjonens uro på lerretet.
Det ble sagt at det var mer vold i gatene
enn noen gang siden 1400-tallet.
KRIMINALITET
Jeg ble slått uten grunn.
Banket opp. Ville ikke ha penger.
Redd tettstedet vårt!
Hva skal jeg gjøre? Ringe politiet?
Hva? Politiet gjør ingenting.
Folk ville føle seg trygge.
VOLDTEKT ER INGEN FEST
De marsjerte i gatene og tok selvforsvarskurs.
Det var da den urbane selvtekten først dukket opp.
Politiet trenger hjelp.
Hvorfor danner vi ikke et slags borgervern?
Det er et skittent ord. Et fælt ord.
Men la oss gjøre det om vi må beskytte oss selv.
Selvtekt er nødvendig!
Det kom flere filmer om borgervern.
JOSEY WALES - FREDLØS
Én person som tar det på seg.
Snakker du til meg?
Hva?
Hvem faen tror du at du snakker til?
Legg deg ned, din jævel!
Jeg prøver, din dritt.
Man følte: "Vi har gått for langt."
NÅDELØS BY
"Vi duller med forbryterne, og noen får ut sin aggresjon."
Alle som gjorde noe ble sannsynligvis sett på som svært inspirerende.
En kritiker kalte filmene "revansjematikk".
Dette er historien om ham
som ville rydde opp i verdens mest voldelige by,
Nådeløs by.
Det som ble sett på som en bortkastet film
med en middelmådig Charles Bronson,
som spiller en liberal arkitekt,
og så blir kona og datteren voldtatt og drept.
Hva vil dere?
Slutt å tulle. Du vet hva vi vil.
I filmen drar han til et forlatt western-sted,
lærer å bli en John Wayne-aktig hevner
og returnerer til New York hvor han skyter kriminelle.
Man ser det igjen og igjen.
Kinoen brøt ut i jubel.
Hva ville du ha gjort?
Ville du gjort som Charles Bronson gjør i Nådeløs by?
Kanskje.
Nådeløs by var ikke ekstrem.
Det var ren vold.
Når jeg skjøt noen, ble han skutt. Det var slutten.
Vet du hva som skremmer meg?
Jeg så tegneserien Bippe Stankelbein i forrige uke med datteren min.
De slipper en stein på ulven eller coyoten, og han blir flat.
Det er sjokkerende.
Det er vold for meg.
Men hvem dreper han?
Han dreper de rette folka.
Dermed blir han sett på som en helt,
selv om han tydelig er alt annet enn det.
Det som Hollywood på 70-tallet manglet,
var energien som utfordret korrupsjon og grep den nasjonale stemningen
og som svarte mennesker faktisk sto for.
Jeg tror bare folk ble lei
siden det ikke var nok variasjon i filmene.
Jeg liker ikke filmer uten svarte i.
De hadde en film om fremtiden, Logan's Run.
Er ingen svartinger i den.
Jeg sa: Hvite folk planlegger ikke at vi skal være her."
Derfor må vi lage filmer.
Så det gjorde de.
Blaxploitation-greia var et uhell.
Melvin Van Peebles lager en film til 150 000 dollar,
og tjener 16 mill. dollar…
REGISSØR
…og de bare: "Vent." De hadde et annet publikum…
SKUESPILLER
…et urbant, svart publikum,
men alle var på kinoen.
Det var hvite folk, jøder,
og folk fra Puerto Rico.
Og folk sa: "Den filmen er rå."
Sweet Sweetback's Baadasssss Song
ble den mest innbringende uavhengige filmen som noen gang er laget.
Hollywood lærte at suksessen ikke er svart eller hvit.
Den er grønn.
Umiddelbart
ble Shaft så vellykket at den reddet MGM fra konkurs.
Super Fly slo Gudfaren ned fra topplassen på kinolistene.
En imponerende bragd.
Jævelen får oss drept.
Ofte var det kriminalitet og sex,
som var spennende en stund,
men folk ble nok lei av skyting og knulling.
Det er en feil å anta at Blaxploitation er en sjanger.
Det er mange sjangre.
På den ene siden hadde du Blacula.
På den andre, hverdagsdramaer som Cooley High.
Mr. Mason vil sørge for at jeg dropper timene denne uka.
Det er ikke noe nytt.
Det var en oppvekstfortelling. "Jeg vil gjøre noe ut av livet,
men vet ikke hva jeg gjør, har ingen anelse."
Det var karakteren min.
Han så lenger enn nabolaget.
Han skulle opp og frem, og ingenting kunne stoppe ham.
Dette var ikke utnyttelsesfilm. Som New Hollywood
reflekterte mange svarte filmer en nasjon på bristepunktet.
Lovpris Herren!
Og den mest eksplosive stemmen i USA
tilhørte en komiker.
Han prøvde opprinnelig å etterligne Bill Cosby,
men da han fant sin egen stemme,
ble han et kulturelt fenomen.
Hver gang man leser avisen:
"Svarting skutt 22 ganger i ansiktet ved et uhell."
Hvordan skyter du ved et uhell en svarting åtte ganger i brystet?
Og fyren bare: "Ærede dommer,
han bare falt ned og ble gal."
Han var en slags flott minstrel-figur, men omvendt.
Han viste hvite folk
hvordan de fremsto for ham.
Du er vel ganske klar for denne jobben.
Vi har enda en psykologisk test vi alltid tar her.
Det er bare en ordassosiasjon. Jeg slenger ut noen ord.
Bare sleng ut det du tenker på. Ok?
-"Hvit." -"Svart."
"Negro."
"Hviting."
"Tjærebaby."
I 1975 prøvde liberale samfunn i hele landet
å fremme raseintegrering
ved å kjøre svarte studenter til hvite skoler.
Men ikke alle var med.
STOPP SKOLEBUSS!
Den mest synlige motstanderen av skolebussing er Sue Connor.
Matthew Connor går ikke på skolen om morgenen!
Boikott!
Jeg er ikke rasist, er ikke fordomsfull. Men om jeg var…
Det er irrelevant.
-"Farget." -"Redneck."
-"Apeunge." -"Bondeknøl."
Å dra dit for meg er som å gå gjennom en krig.
Du kan ikke få deg en utdannelse og samtidig være på vakt.
-"Tjukkskalle." -"Hvit jævel."
Send dem på buss til Afrika!
De jaget oss av bussene og ut av skolen.
Og de kastet steiner og sånt.
-"Buskmann." -"Bleikansikt."
-"Neger." -"Dødt bleikansikt."
Ok, Mr. Wilson…
Du er kvalifisert for jobben.
Hva med en startlønn på 5 000 dollar?
Drit og dra.
Etter Richards opptreden på Saturday Night Live,
er han den hippeste kulturelle skikkelsen i øyeblikket.
SEGREGERING
Han tar eksplosive temaer…
MED BUSSER?
…og får folk til å le.
ARBEIDSLEDIGHET…
MER KRIMINALITET
Men det var én ting ingen ville snakke om.
I 1975 var eneste kritikk av Vietnam på lerretet
en sitcom om Korea.
M*A*S*H SESONG 3
Jeg sier deg, vi blir beskutt!
Umulig.
Siste etterretningskart viser at det ikke er fiendtlige enheter i din sektor.
Dere blir ikke beskutt, unge mann.
Hold dere i ro. Det kan ikke pågå lenger enn evigheten.
TV-serien M*A*S*H
var en spin-off av Robert Altmans svarte komedie med samme navn.
Jeg ser ikke.
Det er som Mississippi River.
Action!
Den måtte handle om Vietnamkrigen.
ROBERT ALTMANS STEMME
Men de sto fast på at det ikke gikk.
Så når de så klippingen av videoene,
måtte vi skrive at det var i Korea.
OG SÅ VAR DET… KOREA
M*A*S*H, selv om handlingen ikke var lagt til Vietnam,
visste alle hva de drev med.
Krig er ikke helvete. Krig er krig og helvete helvete.
Og krig er verst.
Det tok lang tid før Vietnam-filmene kom.
Folk ville ikke forholde seg til det.
De første 15 årene av krigen,
var det kun blitt produsert én Vietnam-film i Hollywood.
The Green Berets.
John Wayne gikk en annen vei enn M*A*S*H.
Hvorfor fører USA denne nådeløse krigen?
Kommunistisk herredømme.
Ingen kunne tro den filmen. Vi lo av den da vi så den.
Det var bare løgner. Konseptet med at vi vinner.
Det er det det handler om, Mr. Beckworth!
John Wayne representerte at det var greit å være i Vietnam.
Det var det verste han gjorde, spør du oss.
Folk på min alder dro dit og døde.
Det var en fæl krig.
OLIVER STONES BILDER
Vi bombet alt og alle. Vi brukte en formue.
Min første skade kom
fra en drittsekk av en sersjant som kastet en granat,
og han kastet ikke langt nok.
Amerikanerne var splittet i krigen,
og det samme var Hollywood.
Her kommer selveste Big Duke, John Wayne.
På Oscar-utdelingen i 1975…
…sto den splittelsen i sentrum.
Takk.
Vertene og prisutdelerne den kvelden
var et stjernelag av gamle Hollywood-legender.
Takk.
Men da de ga stafettpinnen videre til neste generasjon filmskapere,
fikk offentligheten et innblikk i hva de syntes om hverandre.
UKER FØR OSCAR-UTDELINGEN
Tror ikke utdelingen betyr noe.
Det er noe så grotesk ved den.
Det er skjønnhetskonkurranser.
-Ja. -De er på et vis nedverdigende.
De viser det verste aspektet ved landet.
Og i motsetning til hva Dustin Hoffman mener,
er det ikke en uanstendig kveld.
Den er ikke prangende, og den er ikke pinlig.
Til slutt kulminerte generasjonskampen i et usannsynlig øyeblikk.
For helaftens dokumentarfilmer går prisen til Hearts and Minds.
Columbia Pictures hadde nektet å gi ut Hearts and Minds.
Fokuset på den menneskelige prisen i krigen var for kontroversiell.
Flyene igjen.
Det er bombekrateret.
Bomben traff der og ødela alt jeg eide.
Det er ironisk at vi er her
rett før Vietnam skal frigjøres.
REGISSØR
Jeg vil nå lese en kort melding som jeg har blitt bedt om å lese
av det vietnamesiske folk.
"Vennligst formidle til alle våre venner i USA vår anerkjennelse
for alt de har gjort for fred.
Vennskapelige hilsener til hele det amerikanske folk."
Tusen takk.
Det var åpenbart veldig anspent.
Alle holdt pusten.
Bert Schneider produserte Easy Rider.
Schneider var en av de mest radikale. Han sjokkerte Oscar-akademiet.
Oscar-akademiet var en konservativ organisasjon.
De ville ikke at folk skulle stå på scenen å si sånne ting.
Det ble fullstendig kaos bak scenen
da John Wayne og Sinatra konfronterte Bert Schneider.
Jeg endte opp bak scenen. Jeg så Sinatra gå forbi meg.
Og jeg bare flyttet meg, for jeg visste ikke…
Jeg visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Jeg merket kulden.
Bob Hope insisterte på tilbaketrekning av uttalelsen fra Oscar-akademiet.
Akademiet sier: "Vi er ikke ansvarlig
for politiske referanser i programmet
og beklager at de fant sted i kveld."
Tre uker senere, når Nord-Vietnam omringet Saigon,
spilte de væpnede styrkene White Christmas på radioen, som betydde…
…at alle amerikanere skal evakueres umiddelbart.
EVAKUERING AV SAIGON
SAIGONS FALL
Så var det et desperat sprang til helikopteret som ventet.
Den mest skremmende opplevelsen
jeg har hatt.
Sørvietnamesiske piloter hoppet ut for å bli plukket opp av amerikanske sjøfolk.
De som faktisk klarte å lande,
ble dyttet over rekka og ned i havet.
Marinekorpset måtte bruke tåregass
for å holde folk unna.
Folk som amerikanerne hadde lovet at skulle komme seg vekk.
Disse folkene her oppe begår selvmord ved å bli her,
men hva kan man gjøre?
Vietnamkrigen er over.
ÉN UKE ETTER SAIGONS FALL
Det var trist og tragisk på mange måter.
Men USA er militært sterkt,
til tross for våre problemer,
og vi vil at enhver potensiell motstander skal vite
at vi vil stå imot dem.
Til side, verdige motstander.
-Det er bare et skrubbsår. -Et skrubbsår?
-Armen er av! -Nei.
Så hva er det der?
-Har opplevd verre. -Din løgner!
Kom igjen, pyse!
Men bare to uker etter Saigons fall,
ble et amerikansk containerskip, Mayaguez,
kapret av kommuniststyrker i Kambodsja.
Det utløste en massiv militær respons fra USA.
Ford-administrasjonen var bestemt
på å bevise at USA fremdeles var en makt å regne med.
Det er bare et skrubbsår.
Senere
ble skipet reddet, og Ford ble kjempepopulær.
Den overveldende støtten fra folket står bak presidenten.
Jeg tar deg for det!
-Du gjør hva? -Kom hit!
Hva skal du gjøre? Blø på meg?
Men som i Vietnamkrigen, var sannheten mye mer kompleks.
Det er ganske tydelig.
Vi har notatene fra NSC-møtene, og Henry Kissinger sier ting som:
"Vi må ta noen. Det trenger ikke å være ekte,
vi må bare vise at man ikke kan yppe med USA."
Men alt slo så klart tilbake.
Vi mistet mange i marinen uten grunn.
Det var et kaos.
Men det feires i media…
REDNINGEN
…som om det var Bulge-slaget.
"VI ER TILBAKE PÅ TOPP!"
Amerikansk militær narsissisme på sitt verste.
Det er galskap.
Greit, vi kaller det uavgjort.
Noen måneder senere, når den virkelige historien kom frem,
lurte mange amerikanere på hvem de kunne stole på.
Tillit er å slippe å gjette
hva noe kan og ikke kan bety.
Tillit må være fortjent.
Verken kinaputtene til en villfaren spøkefugl…
USENDT VALGKAMPANJE FOR FORD
…ei heller alle nylige minner
kan holde folket og presidenten deres adskilt.
Jeg har en god følelse for USA
Når en limousin kan kjøre åpent gjennom gatene i Dallas,
har en endring skjedd i USA.
Etter et tiår med spenninger,
er folket og presidenten deres samlet igjen.
Har en god følelse for USA
"VI ER FOLKET"
Det er fint å se
Har en god følelse for USA
Har en god følelse for…
Så kom de to attentatforsøkene.
I Sacramento var det en fra den beryktede Manson-gjengen,
"Squeaky" Fromme.
I San Francisco ble et skudd avfyrt.
Han framstår som imponerende,
særlig fordi han overlevde to attentatforsøk
på under tre uker.
Det sier egentlig alt.
GUDFAREN 2
I 1975 var politisk motivert vold svært vanlig.
TRE SKUDD I DALLAS
Og det var ett attentat som fortsatt sto i forgrunnen
i det amerikanske sinnet.
Dette er Dealey Plaza i Dallas.
På den 22. dagen i november 1963, hørtes et skudd.
I de tolv påfølgende årene etter attentatet mot Kennedy,
hadde mange stilt spørsmål ved forklaringen om én gjerningsmann.
Geraldo Rivera fikk fart på saken da han viste Zapruder-filmen
på nasjonal TV for første gang.
Som du ser, kastes hodet voldsomt bakover.
Det var fælt å se Kennedy skutt i hodet,
men det var viktig.
Det fikk meg til å se verden på en ny måte.
Utgivelsen av filmen fikk fart på spørsmål om hans død,
forsterket mistilliten til den offisielle forklaringen,
og vekket mistanke om andre attentater.
Hvor var du da Kennedy ble skutt?
Hvilken Kennedy?
Mange mistenkte nå at tråden som knytter forbrytelsene sammen
ligger i konspirasjoner.
Kanskje i én stor en.
KONPIRASJON
RETT FØR ATTENTATET
Etter attentatet
har seks av disse dødd i ulykker.
Og de som har drept dem vil prøve å drepe meg.
SISTE VITNE
Hei.
Når jeg lager en film, bryr jeg meg ikke om
hvordan folk oppfatter den.
Jeg vil fortelle sannheten.
Warren Beatty hadde blant de mest politisk ladede stemmene i Hollywood,
en som både var et sexsymbol
…og motstander av Nixon.
I Siste vitne, for eksempel, der Warren Beatty
er en reporter som avdekker denne politiske attentatplanen,
ble paranoiaen rettferdiggjort.
Det som før virket fjernt…
…fremstår nå som virkeligheten.
Det er et viktig tema.
Den fullstendige gjenåpningen av hele veven av…
…de siste 25 årene av livene våre.
Ikke lenge etter, rapporterte Seymour Hersh fra New York Times
at CIA hadde spionert på antikrig-amerikanere i flere år.
Den liberale senatoren Frank Church ville etterforske saken.
CHURCH-KOMITEEN
Det var aldri en offentlig redegjørelse
for innenlandske operasjoner.
LEDER, SENATETS UTVALGSKOMITÉ
Derfor skal denne komiteen drive slik etterforskning.
Det var en følelse av frykt…
NASJONAL SIKKERHETSHISTORIKER
…for at regjeringen var for mektig,
at det var mørke krefter som ble sluppet løs av regjeringen.
Derfra bare eskalerte det.
AVLYTTINGEN
Se på det. Fy søren.
Gjennom de neste månedene,
fulgte nasjonen intenst med da Church-komiteen avslørte,
for første gang, hemmeligheter om attentater,
neddopingen av amerikanske borgere,
og avlyttingen av borgerrettighetsledere.
Nå får vi sannheten om virkelig fæle saker.
Alt vi var imot
var ting vi faktisk gjorde.
Han hadde drept oss om han kunne.
Filmer som Avlyttingen og Tre dager for Condor
viste oss at paranoiaen var rettmessig.
Tre dager for Condor, som handlet om at CIA drepte folk,
kom ut mens høringene foregikk.
Hva gjør du?
Parallellene var uhyggelige.
Tror du at det å ikke bli tatt for løgn er det samme som å være ærlig?
Nei.
Jeg ser på Church-komiteen som slutten på 60-tallet.
Hvilke institusjoner kan du stole på til å gjøre det rette?
Hvis denne regjeringen noen gang skulle bli et tyranni,
om en diktator tok styringen i landet,
kan den teknologiske kapasiteten
som etterretningsmiljøet har gitt myndighetene,
gjøre det mulig å innføre et totalitært tyranni,
og man kunne ikke kjempe imot.
Velkommen til testrommet
i Parallax Corporations avdeling for menneskelig utvikling.
Hva har skjedd med landet vårt?
En viss idealisme og et visst håp som vi trodde vi hadde,
bare forduftet.
Levde vi den amerikanske drøm eller det amerikanske mareritt?
"Alt er så feil. Jeg må begynne på nytt."
Det vi arvet fra våre foreldre er ikke nyttig for oss,
og vi har ingenting å erstatte det med.
Tiden, slik én forfatter teoretiserte, var post-alt og pre-ingenting.
For mange var eneste vei ut inn.
Den ultimate boken fra 70-tallet
er Måken Jonathan.
Den handler om en måke som bryter ut fra flokken,
som kan være et individ, og som deretter kan sveve og fly,
og den ble en bestselger og en film.
Måken Jonathan,
du flyr ikke som oss.
Du er fra nå av og for alltid en utstøtt!
En utstøtt…
Det er ideen om at selvrealisering
handler om å forlate fellesskapet.
At fellesskapet er en kilde til undertrykkelse,
at fellesskapet er en kilde til begrensning,
og at du må vekk og bli den ultimate fri måken.
Du kan ikke hjelpe andre før du hjelper deg selv.
Det er første steg mot tanken på "Meg"-generasjonen
heller enn "Vi"-generasjonen.
Drømmen fra slutten av 60-tallet forsvant.
Vi sier at dersom USAs regjering
ikke stanser krigen…
ANTI-KRIGSAKTIVIST
…vil vi stanse regjeringen i USA.
Jeg tror at hele perioden…
VENTUREKAPITALIST
…egentlig var et søk utenfor oss selv, i den ytre verden,
og jeg tror vi oppdaget
at menneskesinnet skaper krig.
Om vi ikke kan finne sinnsro, kan vi heller ikke få fred.
Filmer som Tommy og Brian De Palma's Carrie
utforsket det skjulte potensialet inni oss.
Ekle Carrie, ekle Carrie!
CARRIE WHITE SPISER DRITT
Det som skjer når du blir kontrollert
av en kraft som vil at du skal overgi deg
og få det du går gjennom, som du ikke forstår, til å forsvinne?
Og i 1975
fantes det en ny vei til selvrealisering.
En som ikke var en religion eller en kult.
Det var typisk amerikansk.
En forretning.
Og selvet var til salgs.
Å være sentrert er å kunne skille…
GRUNNLEGGER
…ræva di og et hull i bakken.
Du er en drittsekk fordi du ikke ser forskjellen
på ræva di og et hull i bakken.
Mannen er Werner Erhard, grunnlegger av og guru i bevegelsen EST.
Folk kjedet seg. "Kanskje jeg burde jobbe med meg selv."
Hvem ville engang sagt noe sånt i gamle dager?
EST driver kanskje ikke med psykoterapi,
men de appellerer til folk som søker lykke,
som sliter med å få livet på rett kjøl.
På 60-tallet ble det stilt mange spørsmål,
og på 70-tallet var det: "Ikke tenk på det."
Spørsmålene ble aldri besvart.
Som liten ble jeg plassert på barnehjem…
…flere ganger.
-Og… -Er det ikke vakkert?
-Det gjør vondt. -Nei. Du får det til å gjøre vondt.
Hva får du ut av å bli såret?
At folk bryr seg.
La oss nå finne ut hvorfor du plasserte deg selv på barnehjem.
Du plasserte deg selv på barnehjem
fordi foreldreløs var det beste trikset du kom på.
Du fant ikke noe bedre triks.
Hva fikk du ut av det? Hva får du ut av å være foreldreløs?
Jeg får være bedre enn noen andre.
Det kan du vedde på.
"Dette skjedde fordi du egentlig ville det."
Det er så ekkelt,
men også merkelig trøstende, for da var det av en grunn.
Det betyr også: "Jeg kan se det på en annen måte."
Krig og utslettede folkeslag, for mye for deg å konfrontere.
Konfronter din egen såpeopera.
Livet gir ingen tilfredsstillelse, og du har prøvd alt,
og ingenting fungerer,
og du er desperat etter å få det til å funke og føler deg elendig.
Følelsene dine er ikke nødvendigvis knyttet til resten av virkeligheten.
Sånn må det være for at du skal overleve.
Stopp!
Det var det perfekte budskap på den tiden,
at folk hadde full kontroll over egen skjebne.
At virkeligheten var basert på følelser, ikke fakta.
Men om vi selv kontrollerer skjebnen vår,
må andre kontrollere sin.
Det fikk noen ETS-tilhengere til å si
at Nord-Vietnam nok ville bli bombet.
At voldtekter, sultende barn,
til og med Holocaust, var ønsket av ofrene.
All selvrealiseringen var bare lureri.
Jeg kommer til å bli selvrealisert, takket være deg.
Du hadde store deler av Amerika som følte:
"Sannheten er min." Alt var sant.
FORFATTER
Alt vi vil at skal være sannhet, kan være det, selv når det ikke er det.
For noen var perioden som en diskokule
der hundre små "meg" snurret rundt.
Tom Wolfe kalte det "meg"-generasjonen.
Og resultatet var forferdelig.
Mangelen på kommunikasjon mellom mennesker.
Men et nytt verktøy var i ferd med å dukke opp som ville trekke folk enda lenger inn.
Han er den sentrale hjerne, verdens hjerne.
Jeg ønsker litt informasjon om beslutninger i selskapet…
Hvordan og hvem som tar dem.
Svar ham.
-Negativ. -Svar.
Negativ…
Du må, Zero!
TEKNOLOGI
Informasjonsrevolusjonen utvidet menneskets mentale kapasitet,
og endret for alltid hvordan amerikanere jobber, spiller og tenker.
MASKINBASERT TEKSTBEHANDLING
På den tiden ble datamaskiner brukt av myndigheter og store selskaper.
Men for noen unge mennesker, så fremtiden lys ut.
Det er mange som spår
at det blir programvarebutikker, som det er platebutikker i dag,
og at det blir tusenvis av dem.
Og jeg må nok si meg enig.
Jeg studerte på Harvard.
I 75 spilte vi Breakout.
Du knuser klosser
og prøver å få ballen bak klossene. Uansett…
Tidlig i 1975,
bestemte Bill Gates seg for å droppe ut
for å utvikle software for et nytt produkt,
den private datamaskinen.
Det nye selskapet hans ville endre verden.
Microsoft sitt slagord var:
"En datamaskin på alle pulter og i alle hjem."
Og vi droppet den andre delen
avhengig av hvor vi var, for det virket litt merkelig.
De ble ikke sett på som noe for privatpersoner.
Den er så komplisert, så forvirrende,
hvor begynner man?
Hovedsakelig var det en positiv ting
at man hadde et nytt verktøy og informasjon lett tilgjengelig.
Men en komplett datamaskin foran seg,
lærer Horace Enya den å gjenkjenne lyder.
Klirr og knepp.
Gitt et annet program,
gjenskaper maskinen fra det 20. århundre litt musikk.
Er vi ikke menn?
SANNHETEN OM DE-EVOLUSJON
Vi er Devo!
Er vi ikke menn?
D-E-V-O…
FREMTIDEN
Innen film ble teknologi sjeldent sett på som et verktøy for fremgang,
men som kilde til undertrykkelse.
Programmering klar.
Sannhetens øyeblikk.
Noen føler seg truet av dem, at de har en tendens til å avhumanisere,
og andre frykter at de vil ta over jobbene deres.
I 1975 tvilte mange på seg selv,
men på en positiv måte.
Det løser mange problemer,
men fører ikke med seg mange problemer.
Man var engstelige for fremtiden.
Vi var mer forbundet enn før,
men drev også lenger fra hverandre.
En følelse som ble perfekt fanget
i Robert Altmans Nashville.
Filmen har ingen handling.
Det er en samling øyeblikk fra det amerikanske Midtvesten.
Min viktigste jobb er å vise det jeg ser.
Det er som et maleri…
Det er min visjon av det jeg ser.
Jeg har ingenting å si. Ingen kommentarer.
Det er en treg film. Ville den ha blitt laget i dag?
Sannsynligvis ikke.
For man skal ha
protagonisten og antagonisten i direkte konfrontasjon.
Det er slutten der alle sier: "Den vil vi ikke ha."
Så gir du dem ingen pen slutt, og de bare: "Hvor er slutten"?
Men du er engasjert, du er inne i det.
Nashville er historien om 24 karakterer,
men du, som publikum, var 25. karakter.
Du tar med dine egne forhåndsoppfatninger.
Medskattebetalere og aksjeeiere i USA,
la meg komme til poenget. Jeg er for å gjøre utskiftninger.
UTSKIFTNINGSPARTIET
Utskiftningspartiet, bilen som går igjen gjennom hele greia,
sier ingenting om hva som skal gjøres
eller gir noen løfter og sånt. Den skal bare skifte ut ting.
Vi har noen problemer som penger alene ikke kan løse.
Da filmen hadde premiere, fikk jeg en uventet telefon hjemme,
og en mann sa: "Jeg vil bli med.
Jeg vil stemme på denne mannen. Han er fantastisk."
Jeg sa: "Beklager, men det er ikke ekte ennå."
Nashville er på sett og vis en utrolig avsløring av amerikansk autentisitet.
Det er mer enn mangel på sammenheng. Det er mangel på substans.
Nashville ble en kritikerfavoritt, men ikke alle ble imponert.
Som én filmentusiast i Kansas sa:
"Noen sa at jeg ikke likte Nashville
fordi jeg ikke forstod den.
Det er mulig,
men det er visst filmskapere og kritikere som ikke forstår USA."
Action!
Greia med countryfolkene er at de har en grasrotappell.
De har tilhengere.
Og det er de som velger president.
Nashville ble en skuffelse på kino.
Splittelsen mellom Midtvesten og kystene ble stadig større.
Klipp håret. Du hører ikke til i Nashville.
Jeg var på et toalett en dag,
og det var en fyr der med hestehale.
Trodde hjertet skulle stoppe.
Trodde jeg var på feil do.
I 1975
fant den nye Hollywood-ånden veien til TV-skjermen,
og den mest populære situasjonskomedien i USA ga den økte splittelsen en stemme.
Mellom resesjon og inflasjon
flår denne administrasjonen deg!
-Stikk! -Du kan ikke bare gå…
All in the Family endret TV.
Rett inn i stua ble spørsmål om borgerrettigheter sendt,
familiedynamikk når familien er splittet politisk,
på en måte som cowboyseriene og krimdramaene,
og sykehusseriene og sånt ikke gjorde.
Alle så på All in the Family.
Men ikke alle så det samme.
Noen tok parti med Mike og Gloria.
Bryr du deg ikke om skoleobligasjoner,
bryr du deg ikke om landets fremtid.
Og du kaller deg amerikaner?
Ja.
Mange tok parti med Archie.
den reaksjonære, fordomsfulle,
til dels elskelige, som havner litt bakpå i historien.
Archie Bunker representerte verdensbildet deres.
De så på ham som et talerør.
Nå skal du vel si at de svarte
har hatt samme muligheter som deg?
Han har hatt flere.
Jeg hadde ikke millioner som marsjerte for at jeg skulle få jobb.
Nei, onkelen hans ordnet det.
Archie fremstår i det øyeblikket som fortiden.
Men nå ser han mer ut som fremtiden.
Filmer som Harlan County, USA, om arbeidernes forsøk på å fagorganisere seg,
viste at den hvite arbeiderklassen ble hengende etter.
Hva med de høye levekostnadene? Og sykemeldinger?
Fem pokkers dager.
-Har du vært syk? -Jeg har ikke råd til det.
Fra 30- til 70-tallet,
fungerte ikke bare økonomien, men den var delt.
1972 var det mest egalitære året i USAs historie.
95. PERSENTIL
Småbyjobber, blikkplatefabrikk eller Budweiser-anlegg…
…var de beste jobbene, men forsvant.
Økonomien var elendig.
Det handlet etter hvert kun om å tjene penger på finans,
ikke på produktivitet.
Selskapet tok alt, og vi fikk ingenting!
Det var det de gjorde!
Det var ingen "Meg"-generasjon
for en kar som bygde Ford-biler på en fabrikk.
USA kan fungere godt hvis du holder liv i den drømmen.
Hvis det faktisk går an å komme seg dit.
Når det stopper, er du i trøbbel.
Vet du hva? Om dere liberale får viljen deres,
kommer alt til å gå rett i dass.
Det er lyden av USA som skylles ned i do.
Når klasse som begrep begynner å rakne,
blir kultur uttrykket for interessene til den hvite arbeiderklassen.
Nasjonale politiske organisasjoner som The Heritage Foundation…
STEM FOR LIV FREMTIDEN TRENGER DET
…sender folk ut for å organisere dem…
KONTROLL PÅ VÅPEN OG FOLK
…og sier at det er en løsning på problemene.
Og løsningen heter "konservativ republikanisme."
Hallelujah
Med lånte strategier fra venstresiden, organiserte de protester og marsjer.
I 1974…
ANTI-ABORT-MARSJ
…trakk "March for Life" 20 000 mennesker.
I 1975 var det 50 000.
ANTI-BUSS-PROTEST
Edward Kennedy, som støttet bussing, ville tale.
-Skal du… Er ikke en del av vårt… -Folk vil ikke høre på deg!
Ungene dine kan busse!
Da senator Kennedy skulle til kontoret,
begynte mengden å…
Vi har alltid gitt til landet vårt.
Alt vi har blitt spurt om, har vi gitt, for vi elsker USA.
Og jeg kan ikke komme på en dummere måte…
BUSSMOTSTANDER
…å feire USAs 200-årsjubileum på
enn å overlevere barna våre
til sosialplanleggerne uten kamp.
Men noen konservative republikanere er skeptiske til president Ford
og frykter at han egentlig er skjult liberal.
FORD I TRØBBEL
Så i 76 ønsker de et landsmøte som er åpent for alle kandidater,
der Mr. Ford kun ville være én av mange.
Min første gjest i kveld er et fenomen på den politiske scenen.
Det finnes de som sier at 1975 bare er begynnelsen.
Ta godt imot tidligere guvernør i California,
Ronald Reagan.
Hyggelig.
Godt å være her. Og fint å invitere meg etter…
litt over to måneder som arbeidsledig.
Det stemmer…
Jeg følte at han ikke visste hvor han sto i viktige saker.
Han var en skuespiller på jakt etter en jobb.
I 1975…
…innså Ronald Reagan noe.
Det republikanske partiet hadde vært upopulært i årevis.
Så hvorfor ikke behandle politikk som en film og selge den amerikanske drømmen?
For det første, om det amerikanske folket bare ville
ta en titt rundt seg,
du tredobler problemene våre,
og vi har det bedre enn noen andre på jorda.
På mange måter ville Ronald Reagan
spille på det offentlige ønsket
om å tro at det som faktisk skjedde, ikke skjedde.
Noe av grunnen er at vi blir bombardert daglig.
Vi hører det fæle, vi hører anklagene,
og vi er vant til å akseptere anklager som bevis.
KLAR PÅ HØYRESIDEN
Derfor appellerte han til så mange amerikanere…
FÅR FART PÅ TING
…som bare ville tro at alt ville ordne seg.
At man på en eller annen måte, gjennom ren vilje,
kunne vinne tilbake USAs uskyld.
Hvorfor skal vi være redde?
Ingen som har levd på denne planeten har kjempet hardere,
betalt mer for frihet
eller gjort mer for menneskelig verdighet.
Vi er amerikanere, og vi har en avtale med skjebnen.
Som Nikita Khrusjtsjov sa til Richard Nixon:
"Hvis folk tror at det finnes en usynlig elv,
ikke si at den ikke er der.
Bygg en usynlig bro."
Hei, Kimosabe.
All in the Family mistet plassen
som beste TV-program.
Plassen ble tatt av en sitcom…
…som så på Amerika i et mildere lys.
Hvis man ser på noe som Happy Days,
er den ikke som filmene.
All politikken er borte, og det er masse nostalgi.
Nostalgi har alltid vært en del av den amerikanske karakteren.
Og dette er nostalgi for noe som skjedde
ganske nylig.
"Var det ikke fint da tenåringer fikk være bare det i 62?"
Periodedramaer,
musikk og til og med retrorestauranter
og bygde opp om lengselen etter å gjenoppleve de glade dagene.
Det virket til og med lurt å lage en Cole Porter-musikal
med Burt Reynolds.
-Du er topp -Synger du? Jeg er svimmel.
LEVE KJÆRLIGHETEN!
Du er ballettdanser, du er topp!
Du er så heit
Det kan være fastfood-versjonen av amerikanske følelser,
men det er også… Du kan se det.
"Hvordan var det før Vietnam,
før Watergate, før mørket?"
"Det fantes en tid da alt virket stort og fullt av håp."
Er jeg død?
Vi vil ha løgnen, for det føles godt.
Og der drar han!
Vi vil ha heltene. Vi vil ha en lykkelig slutt.
-Han klarte det! -Å!
-Det var et flott hopp. -Det var rått.
Happy Days ville at du skulle koble ut hjernen.
Og jeg forstår det.
Det er vanskelig å skille mellom fortid og nåtid.
Forstår du?
Én fare ved nostalgi, er at den er selektiv.
HUSET PÅ PRÆRIEN
En forvrengning av hva som faktisk kan løse dagens problemer…
…som virker sanne, for: "Vi hadde det jo så bra."
En forfatter beskrev følelsen som radikal nostalgi…
…ideen om at nåtiden ikke kan konkurrere mot et minne…
KVINNER STÅR SAMMEN
…og at folk helst vil glemme.
Men for store deler av landet, var ikke livet som i Happy Days.
ALICE BOR HER IKKE LENGER
-Donald! -Det går bra, Roy!
Bare løp!
Alice, om du bare kan vise litt respekt,
smitter det kanskje over på ham.
For mange kvinner
var den virkelige verden et sted der drømmer ble fortrengt
og de følte seg fanget.
Jeg traff Marty og sa til ham:
"Jeg vil at filmen skal fortelles fra en kvinnes ståsted
Hva vet du om kvinner?"
Han sa: "Ingenting, men jeg vil lære."
Og det var flott.
REGISSØR
Det var gøy, for alle barrierene ble brutt.
Alice håndterer problemer
på en annen måte enn en mann ville.
Man måtte gifte seg.
En ugift kvinne ble sett på som en gammel jomfru.
Alle jentene jeg kjente,
målet deres var å gifte seg og få barn, og det var alt.
Festen er over.
Da mannen dør,
følger Alice drømmen om å bli lounge-sanger.
Men da hun kun får jobb som servitrise,
begynner hun å tvile på hvem hun er.
Vi lagde den filmen da kvinner begynte å innse
at de er hele i seg selv,
ikke bare i relasjon til en mann.
Jeg vet det, men det er mitt liv.
Jeg er ikke her for å rydde opp i en manns liv.
Nei, ma'am.
Det var en oppvåkning.
Dette var kvinnefrigjøringens tid…
KVINNER FORENES
…da kvinner kjempet for sin plass i samfunnet.
VÅRE RETTIGHETER
Om samfunnet ville høre på dem, var en annen sak.
Jeg hadde en manager som sa: "Hvis du hadde vært mann,
kunne du laget din første film allerede etter Nashville.
Folk var nok redde.
Filmer fokuserte sjeldent på kvinner…
…og enda mer uvanlig var skildringer av kvinner med makt.
Mahogany. Den store Diana Ross.
Jeg blåser i hva akademiet sa.
Det var blant de tre beste tingene noen gjorde i 1975.
"Jeg trenger deg."
Ja, du trenger meg. Vet du hvorfor?
Fordi jeg er en vinner! Jeg er en vinner!
Du teller ikke om du ikke har makt.
Som Faye Dunaway i Network,
som spilte en av de frekkeste kvinnene på 70-tallet.
Howard Beale sa i går det alle amerikanere føler,
at han er lei av alt tullet! Han setter ord på folks frustrasjon.
Jeg vil ha det programmet, Frank.
Jeg kan gjøre det til det beste programmet på TV.
Dette er nok et tydelig brudd.
Hun har vett, masse kreativitet og talent…
…og hun bruker alt dette i jobben, og stortrives.
Jeg må advare deg. Jeg gjør ingenting på første date.
Vi får se på det.
Men jeg har hørt folk si at kvinnen du skapte i Network
kan sette kvinnesaken 50 år tilbake.
Er du redd for det?
Det vi har prøvd å gå vekk fra, er de stereotype kvinnerollene
som gir et upresist bilde av hva en kvinne egentlig er.
Du kan ikke si etterpå:
"Hun må bli anstendig til slutt."
Men ikke alle kvinner ville ha endring.
Skyt når du er klar.
Kvinnebevegelsen
møter stadig mer motstand rundt om i landet.
Siste eksempel er valgnederlag denne uken
i New York og New Jersey.
STEM NEI JEG VIL HA MAMMA HJEMME!
ÅRETS KVINNER
ERA var et grunnlovstillegg
som garanterte likestilling.
INTERNASJONALT KVINNEÅR
Kvinner ville være mer enn husmødre.
Problemet, doktor, er at jeg med fri vilje
ikke vil klemme det pokkers dopapiret.
Stepford Wives er en slags feministisk historie
lagt oppå et slags paranoid plott.
Den lojale, pene og dyktige husmoren,
ideen om at de var som sjelløse roboter
rev i stykker det gamle manuset.
Så skjer det noe oppsiktsvekkende.
Man ser hvordan helt vanlige husmødre
kjemper for tradisjonelle moralske verdier.
Og målet deres var ERA.
STOPP ERA
De advarte om en fremtid der kvinner ville sendes i kamp,
med kjønnsnøytrale toaletter…
JEG TILBER KONA MI
…og at ERA kunne bane vei
for lovlig skeivt ekteskap.
Til man gjør så menn kan få barn på samme måte som kvinner…
…så legges det ekstra press på kvinner ved å si at å forsørge familien
bør være likt mellom mann og kone.
Dave jobber hardt dagen lang, og hva kommer han hjem til?
En slask.
Bobby, det har gått inn på deg.
Ingenting har gått inn på meg.
Jeg vil bare se ut som en kvinne og holde hjemmet ryddig.
Samtalen nådde et bristepunkt den sommeren,
utløst av den mest uventede personen.
Jeg sa til mannen min: "Om vi må til Det hvite hus…
…gjør jeg det, men jeg drar dit som meg selv.
Liker de det ikke, får de kaste meg ut.
Betty Ford,
tidligere danser for Martha Graham, ble en motvillig førstedame,
var på 60 Minutes for et rutineintervju til støtte for ERA.
Men hennes liberale syn på abort, cannabis
og utroskap forbløffet nasjonen.
Du har også snakket om unge som bor sammen før ekteskap.
-De gjør jo det, eller hva? -Så absolutt.
Hva om Susan Ford kom til deg og sa:
-"Mor, jeg er utro." -Jeg ville…
Jeg ville ikke blitt overrasket.
Jeg ville nok ville vite en del om den unge mannen
hun planla å være utro med.
Hun var åpen om behandlingen for brystkreft
og rusavhengighet på en tid da disse temaene
sjeldent ble nevnt.
FRI SJEL I DET HVITE HUS
Ved å omfavne sin egen sårbarhet,
ble hun både hyllet og hatet.
Betty Ford sa visse ting til min kollega, Morley Safer, på fjernsyn.
FIRE MÅNEDER SENERE
Hvordan ville du håndtert spørsmålet?
Jeg hadde nok ikke svart på det.
Fords oppslutning stupte.
Det er noen indikasjoner
på at Ronald Reagan blir mer populær.
DESEMBER 1975
Konfrontasjonen skulle tilspisse seg i 76,
da Reagan gikk forbi president Ford med åtte prosentpoeng.
Gerald Ford var en konservativ president.
Hvorfor ble han et redskap for venstresiden?
Mye av grunnen var nok kulturell.
Gerald Fords familie var veldig amerikansk, på godt og vondt.
De hadde en utrolig solid og sammensveiset familie.
Og Ronald Reagans familie var et kaos.
Datteren, Patti Davis,
byttet navn så hun ikke skulle assosieres med ham.
Nancy Reagan var: "Just Say No."
Tok de samme rusmidlene som Betty Ford.
Men han snudde om på det
og gjorde familien til The Stepford Wives.
Jeg skulle ordne kaffe til deg.
Jeg trodde vi var venner.
Reagan var den perfekte 70-tallsfamilie
på den måten at de var dysfunksjonelle.
Det markerte et veiskille.
Skal vi utfordre våre svakheter som mennesker, som nasjon?
Eller skal vi bare late som
at ekte amerikanere ikke har kaotiske familier?
I november
ble vinneren av presidentvalget i 1976
en som sto utenfor og knapt var nevnt i 1975.
Jeg ber om at jeg klarer å leve opp til tilliten deres
og aldri skuffe dere.
Ronald Reagans populistiske bevegelse
ville forsvinne under radaren en stund.
Noen måneder tidligere var 29 år gamle Steven Spielberg
på en forhåndsvisning av sin nye film.
På et tidspunkt, løp noen fra publikum ut i lobbyen og kastet opp.
Og heller enn å dra, returnerte seeren til plassen sin.
Da visste Spielberg at han hadde lyktes.
HAISOMMER
Jeg liker å ta folk inn på en mørk kino med tusen fremmede
og gi dem en opplevelse de sent vil glemme.
Jeg vil gjerne jobbe med mer nære historier
og folks fantasier og forhold.
Men samtidig liker jeg publikumsfavoritter.
Sånn er det bare.
Du trenger en større båt.
"Du trenger en større båt." Ja, det skulle man tro.
Jeg drar ikke ut på havet uansett,
så du snakker med feil person.
Jeg var god venn med Steven.
På premieredagen tok vi drosje.
Det var kø sju kvartaler fra kinoen.
Jeg hadde aldri sett liknende.
I vår tid var det den største filmen.
Folk kom ut og var i ekstase.
Herlig blodig. Sånn var den.
De bare…
Den beste filmen jeg har sett.
Jeg ville ikke slukke lyset på kvelden,
for en hai kunne hoppe opp fra vannet…
…og komme seg til åttende etasje og ta meg.
Hva handler Haisommer om?
Den speiler Watergate-epoken helt perfekt.
I Haisommer skjules sannheten.
Den handler egentlig mest om alt styret med å stenge strendene.
Den handler om kameratskap.
Et oppgjør med deg selv.
En eksistensiell panikk.
Tull. Haisommer er en monsterfilm. Du ser Haisommer fordi den er skummel.
Det er en film om ingenting.
Haisommer ble så populær fordi den er bra.
Men Hollywood skjønte at gjennom markedsføringen av Haisommer,
ville publikum elske den.
Det påvirker filmer som lages.
"Hvilke filmer kan vi selge?"
Haisommer.
Hai-bransjen har gått strålende.
Vi tok alt vi kunne.
Om den lignet en hai, ville den selge.
Men selv om det var en monsterfilm,
rørte den ved en gryende følelse.
Haien er et symbol på hvordan det var å leve i 1975.
"Hva? Tapte USA krigen?"
"Har vi en kjeltringpresident?"
"Kontrollerer arabere i den tredje verden økonomien?"
Og på ekte Hollywood-vis,
overdrev de, akkurat som John Wayne ville.
De enkleste filmene er de beste.
Haisommer er en klassiker. Den holder seg.
Når han ser på bildene av haiofrene
og det reflekteres i brillene…
Det er filmskaping.
Og jeg tror ikke Steven mens han lagde den, tenkte:
"Jeg skal skape et økonomisk krav som gjør at folk må ofre kunsten
igjen og igjen for å lykkes."
Mot slutten av året,
hadde Haisommer dratt inn mer penger enn noen annen film.
Men rekorden holdt ikke lenge,
for nå var storfilmens tidsalder i gang.
Smil, din…
Hollywood er bevisst på å plukke opp stemning.
De bare: "Folk vil se en vinner."
Noen år har mye å si.
Det var på tide med en god fantasy-film.
Det er så mange som er lei
av alle disse samfunnskritiske filmene.
Hva liker du med en film som Haisommer?
Jeg vet ikke.
Skurken vinner ikke. Han taper.
Nye Hollywood var over.
Bjella ringer for første runde…
Da 1975 gikk mot slutten, hadde folk ett spørsmål.
Fungerer USA fortsatt?
Studs Terkel?
Hvem går det store spørsmålet til, George?
Jeg kan ikke tro det! Mesteren er nede!
Når vi snakker om en 200 år gammel mann,
den 200 år gamle amerikaneren…
PROGRAMLEDER
…er han for individualistisk,
-fokuserer på… -Jeg er enig.
…"meg" heller enn "oss,"
legger vekk på "jeg" heller enn "vi".
Apollo går løs på Rocky…
Vi kan klare oss mye bedre ved å gå overens med folk.
PSYKOLOG
Det er et av de store problemene i dagens samfunn.
Året er snart omme.
La oss ta et tilbakeblikk på 1975.
Det har vært et fælt år, og jeg er glad det er over.
76 bør bli mye bedre… enn 75.
I 1976 var det Amerikas 200-årsdag.
Men noen lurte på om de burde avlyse feiringen.
Kanskje det ikke var noe å feire.
Vi mener disse sannhetene er opplagte, at alle mennesker er skapt like.
At de er gitt visse umistelige rettigheter av sin skaper.
-Blant dem er liv, frihet… -…og jakten på lykke.
Men 4. juli samlet nasjonen seg til bursdagsfeiring.
Tohundreårsjubileet
var en fjollete 4.-juli-feiring ganger tusen.
Ja, det virket kunstig, Disney-aktig og sånt…
DEN STORE BURSDAGEN
…men også gøy!
Kanskje det var noe med de femetasjes kakene,
frihetstoget…
…eller paradene.
En del av meg har alltid likt Disney-versjonen av Amerika.
Det er den verdenen vi lever i.
En av de gode historiene fra 1976
var historien om en skuespiller som slet, men solgte et manus om en underdog
som ble årets største suksess.
Men når du ser bak suksesshistorien, hvem er egentlig Rocky?
Hva står han for?
En hvit arbeiderklassegutt
som blir skjøvet til side av denne bråkjekke svarte fyren.
Rett på haka! Han går helt…
Under Oscar-utdelingen
var noen av de store filmene fra 70-tallet nominert til Beste film.
Taxi Driver. Network. Alle presidentens menn.
Og vinneren er…
Rocky. Irwin Winkler og Robert Chartoff som regissører.
Rocky vant Oscar. Den kvelden var slutten. Det var det.
Ting endret seg, for folk gikk på kino
for å se de dyreste filmene.
På 80-tallet fikk selskapene makten tilbake.
Dette er folk som ikke bryr seg om film,
men kun om penger.
Når man blander kunst og kapitalisme,
mister man noe.
De unike stemmene innen filmskaping forsvant aldri.
Men de ble unntaket heller enn regelen.
Alle Rockys der ute. Jeg er glad i dere.
Takk.
1975 var det nærmeste USA kom å si: "Hei, jeg har også svakheter."
Og en kort stund
klarte film og popkultur å se på det,
men det ble for mye, og vi snudde oss vekk.
Men du går tilbake til de filmene, og de bare:
"Ikke gå tilbake og se dem."
"De er der, de er en del av livet ditt."
Hvor mye skylder vi ikke foreldrene våre for å være uansvarlige
og påføre oss traumer, faktiske visuelle traumer?
Gud, det øyeblikket.
Du kan ikke gjenskape 70-tallet.
Gutta mine vil si noe til laget deres.
Vi ville bare si at dere spilte bra.
Vi var urettferdige mot dere hele sesongen.
Vi vil beklage.
Vi syns fremdeles ikke dere er så gode.
Men dere er tøffe. Alle sammen.
Klar? Ok.
To, fire, seks, åtte, hvem liker vi?
Bears! Ja!
Hei, Yankees, dere kan ta unnskyldningen og troféet
og stappe den opp i ræva!
Og én ting til, bare vent til neste år.
1975 føltes som en slutt, men var ikke det.
Det var bare enda et kapittel i USAs historie.
Vi er én nasjon, uadskillelige, med frihet og rettferdighet for alle.
Hva kan vel gå galt?
Tekst: Christine Elstad