Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Și veți vedea foarte mulți petrecăreți
oriunde ați fi.
…cinci, patru, trei, doi, unu! La mulți ani!
Revelionul, 1975.
Criminalitate.
- Au fost 15 crime săptămâna trecută. - E mult.
Tensiuni.
Dansează, fraiere, dansează!
Paranoia.
Poate mai e un CIA în interiorul CIA.
Erau guru și distracție.
Aș vrea să-i sug…
Fugiți!
Americanii devin depresivi.
Au fost luați cu asalt de Vietnam, Watergate, de inflație și recesiune.
Detașare, droguri, autodistrugere, nimic nu pare să ajute.
Pe buzele tuturor era aceeași întrebare.
- Ce mama naibii se întâmplă? - Ce dracu’ se întâmplă?
Întreabă ce dracu’ se întâmplă.
Deci, ce dracu’ se întâmpla?
Îl putem reconstrui. Avem tehnologia necesară.
America avea o cădere nervoasă.
Nu putem trage acum, stați așa.
Sau stați pe ceva.
E a doua zi pe mare.
Și dacă scap cu viață, voi fi învățat multe.
Trecuserăm prin foarte multe șocuri.
Filmele le-au creionat.
AUTOR
Nu e periculos?
Pe atunci, se făceau filme care nu se conformau tendințelor.
ACTOR
Ofereau o perspectivă personală.
„Am ceva de spus.”
Ziceți-mi când filmați și plec de pe stradă la semnalul tău.
Cineaștii voiau să ajute lumea să înțeleagă
de ce societatea e atât de vraiște.
Anul 1975 a fost cel mai important…
PRODUCĂTOR DE FILM
…din istoria cinematografiei, după părerea mea.
Și nu se va repeta.
Îți place să dansezi?
A fost momentul în care filmele chiar voiau să ne oglindească.
CRITIC, NEW YORK TIMES
Și în care noi voiam să vedem asta.
A fost cea mai cinstită versiune
a țării ăsteia văzută vreodată pe ecran.
Beau pentru asta!
Uite lista mea.
CINEAST
Fălci, Toți oamenii președintelui, Șoferul de taxi, Barry Lyndon, Nashville.
Fiecare dintre ele avea un aspect…
SCRIITOARE
…care te aduce cu picioarele pe pământ.
Așa, nu mișcați!
Isuse, ce listă lungă! Zbor deasupra unui cuib de cuci, Rețeaua.
Te-ai jucat cu forțele primordiale ale naturii, dle Beale!
Filmele erau opere de artă.
ACTRIȚĂ, ALICE NU MAI LOCUIEȘTE AICI
Și acela era factorul motivator.
Oamenilor le plăceau filmele bune.
CO-CREATOR, THE STUDIO
De la Watergate la bicentenar,
America s-a destrămat și a renăscut.
Acest film este portretul unei națiuni aflată la răscruce de drumuri,
creionat prin filmele care i-au surprins esența.
Pot să-ți pun o întrebare acum?
- Una, da. - Doar una, mereu la fel.
De ce fugi?
Întoarce-te cu spatele la scaunul din față.
Anul 1975.
Trebuie să fi fost acolo ca să-nțelegi. A fost o perioadă atât de vie!
Totul s-a șters.
REGIZOR, ȘOFERUL DE TAXI
Toate convențiile vechi s-au șters și cream o lume nouă.
A fost momentul perfect!
Bună ziua!
LUMEA S-A RĂSTURNAT
Se spune că fericirea generală
e indusă de schimbarea treptată.
Nu de schimbarea rapidă sau de lipsa schimbării,
ci de schimbarea treptată.
Ei bine, în ultima vreme, viteza cu care s-au schimbat lucrurile
e tulburătoare.
Lumea în care ne simțim bine, pe care-o cunoaștem a fost dată peste cap.
Hollywood, California, anul 1975.
Westernurile cu Wayne
și musicalurile cu bugete grase de la vechiul Hollywood dispăruseră,
îngropate de televiziune și de publicul cinic.
Cred că-s multe fantome pe-aici.
Studiourile au renunțat.
Dacă erai cineast independent, era șansa ta…
CINEAST
…să dai buzna și să zici: „Am eu unul!” „Bine, fă-l. Noi nu știm ce prinde.”
Nebunii conduceau sanatoriul.
ZBOR DEASUPRA UNUI CUIB DE CUCI
Domnilor, încetați! Încetați imediat!
Profitam de fiecare ocazie.
Nu stăteam pe gânduri, profitam de moment.
Dacă erai refuzat, mergeai altundeva.
„Pe tine nu te-a refuzat?”
Apare invidia, se stârnește nebunia. Practic, eram niște sălbatici.
Un director de studio a zis: „Ziceai că luase foc pământul,
dar răsăreau lalele din el în același timp.”
…pe viața mea, e incredibil!
Ca să înțelegeți cum am ajuns aici, uitați-vă la experiența unui actor
care este în centrul acestei lumi noi bizare.
În 1975, era pe val.
I-au spus „Noul Hollywood”.
A început la finele anilor ‘60…
SINGURATICII
…când filmele de contracultură ca Singuraticii
au avut un succes neașteptat.
Brusc, apar entuziasmul și pasiunea
și cred că oamenii simt asta.
Cred că de-asta au avut succes aceste filme.
Nu e o corvoadă să le urmărești.
Nu simți că-ți mănânci legumele.
ULTIMA MISIUNE
Eu sunt paza de coastă, fraiere!
Eu sunt afurisita de pază de coastă! Dă-i omului o bere!
Jack a vrut să oglindească vremurile pe care le trăiau.
AUTOR
Demitizarea vieții americane a fost un factor motivator.
E ca și când ar fi rașchetat lacul.
CINCI PIESE UȘOARE
Și Jack a fost, cumva, conducătorul acelei parade.
La jumătatea anilor ‘70, Jack primea oferte de roluri
pe care puțini actori le-ar refuza,
precum cel de protagonist în Nașul și în Cacealmaua.
Da, așa este, și cred că aveam suficient fler
ca să știu că atât Cacealmaua, cât și Nașul
aveau să fie succese răsunătoare.
Cu toate astea, pentru mine, Cartierul chinezesc…
CARTIERUL CHINEZESC
…era filmul cel mai interesant.
Cartierul chinezesc începe ca o poveste polițistă clasică,
dar pe măsură ce continuă, lucrurile devin din ce în ce mai putrede.
Ești un mare băgăcios, pisoiaș.
Știi ce pățesc băgăcioșii?
Lucram la scenariu și în acele opt săptămâni…
REGIZOR, CARTIERUL CHINEZESC
…am fost asaltați cu întrebări de toate trusturile de presă.
Totul s-a întâmplat la începutul scandalului Watergate.
- …Camera Reprezentanților. - Dle Președinte al Camerei…
Președintele Statelor Unite ale Americii.
TOȚI OAMENII PREȘEDINTELUI
Pentru a înțelege comportamentele din anii 1975,
trebuie să înțelegi evenimentul care a adus nori negri asupra perioadei.
Filmul Toți oamenii președintelui, filmat în vara anului 1975,
spune povestea reală a jurnaliștilor de la Washington Post
Bob Woodward și Carl Bernstein,
care investighează o spargere la sediul Comitetului Național Democrat.
Ce-i cu obsesia asta cu Watergate la voi?
- Obsesie? - E o poveste periculoasă pentru ziar.
Și acest film,
ca și Cartierul chinezesc, e o poveste polițistă.
- Nici nu pot fi văzut vorbind cu voi. - De ce te temi? Cine te-a amenințat?
- Cine ți-a zis? - E o înscenare?
Cineva s-a dat peste cap aici
și cu sau fără proces, vreau să aflu.
N-ar trebui să fiu eu cel prins cu nădragii în vine.
Nu înțelegi în ce te-ai băgat?
Poate ai senzația că știi despre ce e vorba,
dar, crede-mă, habar n-ai.
Sunt implicate toate serviciile secrete SUA.
Vă riscați viața.
Asta-mi zicea procurorul districtual din Cartierul chinezesc.
Ambele filme expun un sentiment care s-a tot acumulat din anii ‘50,
că, în spatele visului american, atât în însoritul Los Angeles,
cât și în suburbiile din Washington DC, se ascunde ceva întunecat.
Totul e putred.
E din ce în ce mai rău.
Practic, viața a devenit un thriller.
Foarte mulți cred în conspirații…
SCRIITOARE, THE NEW YORKER
…desigur, dar în cazul Watergate,
a fost adevărat.
ȘAPTE ACUZAȚI LA WATERGATE
Și a ajuns până la vârf.
Conform unor surse de încredere de la Casa Albă,
care confirmă neoficial poveștile din ediția Washington Post de azi,
spargerea de la Watergate a fost plănuită de consilierul președintelui Nixon.
Discuțiile despre destituirea președintelui nu mai par doar vorbe goale.
Dar susțin această investigație,
pentru că oamenii trebuie să știe dacă președintele lor e un escroc.
Eu nu sunt escroc.
Niciunul dintre reperele
moștenite de la părinții tăi, fani John Wayne…
AUTOR
…despre bine și rău nu mai stătea în picioare.
Woodward și Bernstein au fost eroii țării…
ULTIMELE ZILE ALE LUI NIXON
…datorită lui Redford și Hoffman.
WATERGATE PE MARILE ECRANE
Au fost Căpitanul America și Superman.
Toți oamenii președintelui a dat un final fericit poveștii.
AUTOR
Sau o rezolvare fericită, poate nu „fericită”,
dar binele a învins!
NIXON DEMISIONEAZĂ
Nixon a ieșit din scenă. S-a făcut dreptate.
GERALD FORD DEVINE AL 38-LEA PREȘEDINTE AZI
Și apoi, desigur, dreptatea a început să se destrame.
Dragi americani, a luat sfârșit lungul nostru coșmar național.
Dar coșmarul abia începea.
Imaginați-vă cum s-ar simți publicul dacă mașina de scris ar tot țăcăni.
Referitor la predecesorul meu, eu, Gerald R. Ford, îi acord…
O LUNĂ MAI TÂRZIU
…o grațiere deplină, liberă și absolută lui Richard Nixon.
Crede că le oferă americanilor un cadou minunat.
De ce o faci? Ce mâncăruri mai alese poți mânca?
Ce-ți poți cumpăra și nu-ți permiți deja?
Viitorul, dle Gittes, viitorul.
Lumea a zis: „Asta dovedește…
IERTARE PENTRU NIXON?
…că-s toți corupți.”
IPOCRIZIA LUI FORD
Asta zic toți regizorii tineri.
Evelyn, lasă arma! Lasă poliția să se ocupe!
Poliția e a lui!
Cartierul chinezesc e o stare de spirit care simbolizează
futilitatea intențiilor bune.
AUTOR
Crezi că ai putere, control.
Crezi că ai dreptul la vot. Crezi că trăiești în democrație.
Crezi că dreptatea câștigă, adevărul triumfă și iubirea învinge totul.
Ei bine, nu e așa.
Nu!
În 1975, Cartierul chinezesc e de fapt America.
Mesajul este că răul tinde să învingă.
Când America s-a trezit în întâi ianuarie 1975,
aveau să riposteze?
Las-o baltă, Jake, e Cartierul chinezesc.
Anul 1975 a fost apogeul anilor
în care chiar le puteai oferi oamenilor un film deprimant,
iar ei se îngrămădeau să-l vadă.
De exemplu, filmul popular Zbor deasupra unui cuib de cuci.
„Scumpo, am găsit o bonă.
Mâncăm în oraș și mergem la film,
iar filmul pe care-l vom vedea e despre un pedofil
care se preface că e nebun și ajunge într-un ospiciu.
Îl ajută pe un puști timid ciudat să facă sex, apoi ajută un amerindian
și, la final, puștiul timid ciudat se sinucide.
Lui i se face lobotomie, o asistentă malefică deține controlul,
iar amerindianul evadează.”
Și ce seară distractivă la cinema!
În 1975, filmele erau detașarea perfectă
de la haosul lumii reale.
VECHIUL HOLLYWOOD
Și dacă ați intrat în cinematograf în ajun de Anul Nou,
probabil v-ați dus să vedeți Nașul II.
Dar dacă voiați doar ceva distractiv, aveați câteva opțiuni.
Inclusiv Tânărul Frankenstein…
Alb-negru! Fără supărare.
…Pistolul de aur
sau Benji.
Nu e un film despre câini. Câinele acela are sentimente.
Dar dacă vă preocupa prăbușirea iminentă a societății,
probabil că ați fi urmărit…
Infernul din zgârie-nori.
Deși era poate apogeul Noului Hollywood, la vremea respectivă,
exista o epocă de aur alternativă, a filmelor cu dezastre.
AEROPORT 1975
În Teroare pe Poseidon, care-mi place mult,
Hackman moare la final. Lumea uită asta.
Mai vrei o viață? Ia-mă pe mine!
E un film greu. Nu e deloc unul optimist.
AUTOR
După Watergate, optimismul a devenit cinism, asta s-a întâmplat,
și Hollywoodul reflectă acea schimbare.
INFERNUL DIN ZGÂRIE-NORI
- S-a pornit un incendiu aici! - Ce-i așa urgent?
„Urgență”?
Dunc, dacă incendiul a fost cauzat de cablurile defecte din clădire,
ar putea izbucni incendii peste tot!
Doug, cred că exagerezi.
Nu exagera.
Ce-a fost asta?
Fie că te uitai la Teroare pe Poseidon
sau la Infernul din zgârie-nori…
adevărul există în afara cinematografului, nu?
Adevărul este că orașul New York e falit.
Sistemul politic pare capabil să acționeze…
PREȘEDINTE, ASISTENȚĂ MUNICIPALĂ
…doar în crize majore.
Ei bine, în ‘75, s-au terminat banii.
După decenii de deficit bugetar,
New York City s-a trezit
în imposibilitatea de a mai împrumuta bani și de a-și plăti facturile.
N-am observat că orașul era în colaps.
Stiva de gunoi a tot crescut. E plăcut? Nu, dar e New York.
Nu o vedeam ca pe o schimbare a societății.
Aia era societatea noastră. Așa suntem noi.
De ce dați cu piciorul în tomberoane?
E plin de șobolani aici.
Dacă nu dai cu piciorul înainte să-l iei, ți se poate urca un șobolan pe mână.
Dacă-l lovești, șobolanul fuge din tomberon înainte să-l iei.
Cum v-a afectat criza financiară activitatea?
Mi-am pierdut toată încrederea în job.
Cum să muncești când nu știi dacă-ți primești banii vineri?
FORD CĂTRE ORAȘ: CRAPĂ VA RESPINGE ORICE AJUTOR FINANCIAR
Am zis că neplata datoriilor seamănă
cu tăiatul venelor într-o cadă cu apă caldă.
Poate nu simți mai nimic când o faci,
dar începi să mori chiar în clipa aceea.
Dar nu era vorba doar de New York City. Era o criză națională.
Oamenii credeau că prosperitatea Americii e veșnică.
De exemplu, ideea unei posibile crize energetice.
ENERGIE: CONTROL
Nu intra în calcul.
ÎNCETINIRE ECONOMICĂ
Susținerea Israelului de către SUA a atras un embargou asupra petrolului.
NU AVEM BENZINĂ AZI
Rația de benzină revine, pentru prima dată după al Doilea Război Mondial.
NU AVEM BENZINĂ
Nu cred că e admisibil, nu în SUA.
Economia americană se bazează pe energie.
Producția de petrol scade încontinuu.
Fără energie, nu sunt locuri de muncă.
INFLAȚIE - RECESIUNE - ENERGIE
Rata șomajului și inflația se apropiau de 10% și erau în creștere…
REZISTĂ CAPITALISMUL?
…imposibil, în teorie.
STAGFLAȚIE
Sunt multe șocuri,
efectiv traumatizante.
Președintele Ford și-a transmis azi mesajul privind starea Uniunii.
A fost una dintre cele mai sumbre evaluări
a situației Americii oferite vreodată de un președinte în istoria recentă.
Și trebuie să vă spun
că starea Uniunii nu este bună.
Nimeni nu putea ghici ce avea să se întâmple.
Așa, nu mișcă nimeni! Treci acolo!
DUPĂ-AMIAZĂ DE CÂINE
Bun, îndepărtați-vă de alarme.
Haideți!
În realizarea filmului, prima obligație devine…
REGIZOR
…„Asta chiar s-a întâmplat.”
Ne e greu să ținem pasul cu realitatea.
Poate de-aici interesul pentru filme
despre întâmplări reale.
Nor!
Mereu mi-au plăcut filmele bazate pe întâmplări adevărate.
Pacino fugind în spate și alunecând.
E omenesc. Așa a fost pentru el. Disperarea era reală.
O văd chiar acum.
- Cine e? - Poliția.
Și oamenii îl susțin
pentru că urăsc polițiștii.
Și se gândesc: „Așa, arată-le cine-i șeful!”
Bună, Sonny! Sonny, ești în direct.
Ne răspunzi la câteva întrebări?
- Da. - De ce faci asta?
Ce anume? Nu știu la ce te referi.
Jefuiesc o bancă pentru că-s bani aici. De-asta o jefuiesc.
Te întreb de ce simți că trebuie să furi bani?
- Nu te-ai putea angaja? - Pe ce post? Casier la bancă?
Cât câștigă un casier pe săptămână?
- Nu mult. - Nu mult.
Începând de la o sută cincizeci, nu?
Sunt aici cu partenerul meu și cu încă nouă oameni. Murim aici.
„Mor aici.”
Tu ce leafă ai? Asta vreau s-aud. Îmi spui?
Transmisiunea s-a întrerupt. Rămâneți cu noi la ediția specială…
Se macină pe dinăuntru.
AUTOR
E peste tot.
Harry, răspunde tu.
ȘOFERUL DE TAXI
Lucrezi în centru azi? În Bronx? Harlem?
Lucrez oricând și oriunde.
America se izola de ea însăși.
Era o epidemie de fugi de acasă și de divorțuri.
Familiile se înstrăinau.
Din această fractură s-a născut un personaj-cheie al anilor ‘70.
Cu De Niro, n-a trebuit să discutăm prea mult despre ce este și ce însemna.
Simțeam, pur și simplu.
Singurătatea m-a urmărit toată viața, peste tot.
În baruri, în mașini, pe trotuare, în magazine, peste tot.
Nu-i cale de scăpare.
Sunt singuraticul lui Dumnezeu.
Eu îl vedeam ca pe omul din subteran.
Omul din subteran care se va ridica acum.
Îl sau o reținusem…
și avea să fie război.
Așa trăiau oamenii. New Yorkul chiar era acel loc oribil.
- Jos mâinile! - Bine, atunci pleacă!
- Șterge-o! - Bine, du-te.
Cum faci un film când ai deja inima frântă?
Ești în iad și te tot duci la vale.
Ești în iad și vei muri în iad.
- Ca noi toți. - Haide!
Eu trăiesc tot timpul cu ce vedeți în film.
Du-mă de aici, bine?
Nu poate face clic. E vorba de alienare.
Cum e rupt de ceilalți
în cel mai populat oraș din lume,
explodează.
Mor…
Mor.
Într-o zi, va veni o ploaie adevărată și va spăla tot gunoiul de pe străzi.
Și în zgârie-norii de deasupra Manhattanului…
REȚEAUA
…un alt film a arătat că nebunia se extindea.
Bună ziua, dle Beale!
- Mă întâlnesc cu martorul. - Bine, dle Beale.
Nu trebuie să vă zic eu că situația e rea.
Știe toată lumea asta.
Vreau să vă ridicați acum.
Ridicați-vă cu toții de pe scaune.
Vreau să vă ridicați și să mergeți la fereastră,
s-o deschideți, să scoateți capul și să strigați:
„Sunt furios ca naiba și nu mai suport!”
Vreau să vă ridicați chiar acum. Scoateți capul pe fereastră.
Deschideți-o, apoi scoateți capul și strigați în gura mare:
„Sunt furios ca naiba! Nu…”
Sunt furioasă ca naiba! Nu mai suport!
Sunt furios ca naiba! Nu mai suport!
Sunt furioasă ca naiba! Nu mai suport!
- Nu mai suport! - Nu mai suport…
Chiar vreau să… Am niște idei crețe, doar…
Un film te poate ajuta să dormi bine sau te poate trezi.
Pe mine mă interesează partea cu trezitul.
Aromele noastre preferate, vanilie și căpșune!
EVADAREA DE PE MUNTELE VRĂJIT
- Mulțumesc. - Cu plăcere!
ATAC LA SECȚIA 13
Hei, e vanilie obișnuită.
Filme precum Atac la secția 13 al lui John Carpenter
au adus neliniștile țării pe ecran.
Numărul faptelor violente de pe străzi era cel mai mare
din istorie, după secolul al XV-lea.
INFRACȚIUNI
Am fost lovit fără motiv.
M-au bătut măr. Nu mi-au luat banii.
Salvați-ne satul!
Și ce ai vrea? Să sun la poliție?
Poliția nu face nimic, doar știi.
Lumea tânjea după siguranță.
VIOLUL NU E O PETRECERE ÎNVAȚĂ KARATE
Protestau pe străzi și făceau cursuri de autoapărare.
A fost perioada în care a apărut justițiarul urban.
ZIARIST
Poliția are nevoie de ajutor.
De ce nu înființăm un grup de acțiune al cetățenilor?
E o lume murdară! E o lume rea!
Dar dacă trebuie să ne protejăm, hai s-o facem!
Avem nevoie de justițiari!
Au fost o droaie de filme cu justițiari.
PROSCRISUL JOSEY WALES
PROCURORUL
Un om care preia hățurile.
Cu mine vorbești?
Vorbești cu mine?
Poftim?
Cu cine dracu’ crezi că vorbești?
La pământ, nenorocitule!
Încerc, gunoiule!
Lumea simțea că deja era prea mult.
DORINȚA DE A UCIDE
„Cocoloșim infractorii, cineva își varsă nervii.”
Oricine care făcea orice era probabil considerat un mare visător.
Un critic a numit filmele „răzbuno-matografie”.
E povestea unui om
care a decis să facă curățenie în cel mai violent oraș din lume,
Dorința de a ucide.
Ai zice un film mărunt,
cu Charles Bronson ca protagonist.
El joacă rolul unui arhitect liberal
a cărui soție și fiică sunt violate și ucise.
- Ce vrei? - Lasă vrăjeala, mamă. Știi ce vrem.
În film, merge într-un oraș-fantomă din Vest
unde învață să fie un Răzbunător în stil John Wayne,
se întoarce în New York și începe să împuște nelegiuiți.
Oamenii l-au revăzut de nenumărate ori.
A fost aplaudat frenetic în cinematografe.
Tu ce ai face?
Ce ai face?
Ai face cum face Charles Bronson în Dorința de a ucide?
Probab… Poate.
Dorința de a ucide nu a fost radical.
Era violență curată.
Când împușcam un om, era împușcat și cu asta basta.
Știi ce mă sperie pe mine?
Săptămâna trecută, am văzut desenul animat Road Runner cu fiica mea.
Aruncă o stâncă… peste lup sau peste coiot și el se aplatizează.
Asta mă șochează.
Asta e violență pentru mine.
Dar pe cine ucide?
I-a ucis pe cei care meritau.
E perceput ca erou,
deși e clar că numai erou nu e.
Ce lipsea în Hollywoodul anilor ‘70,
cu această energie de a combate corupția, de a surprinde starea națiunii
și de a reacționa la evenimentele vremii erau persoanele de culoare.
Cred că lumea s-a săturat
pentru că nu era destulă varietate în filme.
Nu-mi plac filmele în care nu apar negri.
E un film SF
numit Fuga lui Logan.
Nu e niciun negru în el.
Am zis: „Albii nu ne vor aici.”
De-asta trebuie să facem filme.
Zis și făcut.
SUBGENUL BLAXPLOITATION
Blaxploitation a fost un accident.
Melvin a venit cu un film de 150.000 de dolari
și a avut încasări de 16 milioane…
REGIZOR
…și și-au dat seama
că aveau un public nou.
ACTOR
Ziceau că sunt negrii din orașe,
dar toată lumea era acolo.
Erau albi, evreii nu lipseau,
portoricani…
Și toată lumea era: „A început filmul!”
Sweet Sweetback’s Baadasssss Song
a devenit filmul independent cu cele mai mari încasări din istorie.
Hollywood a descoperit că succesul nu e negru sau alb.
E verde!
La fix.
Shaft a avut un succes atât de răsunător, încât a salvat MGM de la faliment.
Minunat a devansat Nașul în box-office.
E o reușită uimitoare!
Murim din cauza lui.
SÂMBĂTĂ NOAPTEA, ÎN ORAȘ
De foarte multe ori, era vorba despre infracțiuni și sex,
ceea ce a fost incitant o vreme,
dar cred că lumea s-a cam săturat de împușcături și de coțăire.
E o greșeală să presupui că Blaxploitation e un gen.
Include mai multe genuri.
Pe de o parte, era Blacula.
Pe de altă parte, dramele realiste precum Liceul Cooley.
Dl Mason o să-mi facă zile fripte pentru c-am lipsit.
LICEUL COOLEY
Nimic nou.
E o poveste despre maturizare. „Vreau să fac ceva cu viața mea,
dar habar n-am încotro să mă îndrept.”
Așa era personajul meu.
Avea aspirații dincolo de cartier.
Era hotărât să obțină ce-și dorea, cu orice preț.
N-a fost exploatare. Ca restul Noului Hollywood,
multe filme cu negri reflectau o națiune la capătul răbdării.
Slăvit fie Domnul!
SPĂLĂTORIA AUTO
Și cea mai vehementă voce din America
era cea a unui comedian.
Inițial, încerca să-l imite pe Bill Cosby,
dar când a început să-și găsească propria voce,
a devenit un fenomen cultural.
Cum deschizi ziarul:
„Negru împușcat accidental de 22 de ori, în față.”
Cum împuști accidental un frate de opt ori, în piept?
Și tipul zice: „Onorată instanță, a căzut și l-a luat nebuneala…”
Era un soi de menestrel, dar pe dos.
Le arăta albilor
cum îi vedea el.
Cred că ești pregătit pentru jobul ăsta.
SHOW-UL DE SÂMBĂTĂ SEARA
Mai avem un test psihologic pe care-l facem mereu.
E doar o asociere de cuvinte. Îți zic câteva cuvinte
și-mi răspunzi cu orice-ți trece prin minte.
- „Alb.” - „Negru.”
„Negrotei.”
„Albinos.”
„Tăciune.”
În 1975, comunitățile liberale din întreaga țară
încercau să promoveze integrarea rasială
transportând elevi de culoare la școlile pentru albi.
Dar nu toată lumea era de acord.
OPRIȚI TRANSPORTUL!
Cea mai vizibilă figură anti-transport școlar e Sue Connor.
Matthew Connor nu merge la școală dimineață!
Boicot!
Nu-s rasistă, nici fanatică. Dar și dacă aș fi…
e irelevant.
- „Colorat.” - „Țărănoi.”
- „Iepuraș din junglă.” - „Sărăntoc.”
Să merg acolo e ca și când aș merge la război.
Nu poți să faci școală și să te și păzești în același timp.
- „Cap de scaiete.” - „Fanfaron.”
Duceți-i înapoi în Africa!
Ne-au gonit din autobuze și din școală.
Aruncă cu pietre și cu lucruri în noi.
- „Iepuraș din junglă.” - „Pălmaș.”
- „Cioroi.” - „Pălmaș mort.”
Bine, dle Wilson…
cred că sunteți calificat pentru post…
Ce ziceți de un salariu de 5.000 USD?
Mă-ta!
După ce a apărut la Show-ul de sâmbătă seară,
Richard a devenit cea mai tare figură culturală a momentului.
SEGREGARE
Abordează subiecte sensibile…
CU TRANSPORTUL?
…și face haz de ele.
ȘOMAJ… MAXIM DIN 14…
CREȘTEREA CRIMINALITĂȚII
Dar exista un subiect despre care nu voia nimeni să vorbească.
În 1975, singura critică legată de Vietnam de pe ecrane
a fost un sitcom despre Coreea.
M*A*S*H SEZONUL 3
Vă zic că ne bombardează!
Imposibil.
Harta mea recentă indică că nu sunt unități inamice în sectorul vostru.
Nu sunteți bombardați, tinere.
Păstrați-vă calmul, nu poate dura mai mult de o veșnicie.
Serialul TV M*A*S*H
a fost un spin-off al comediei negre a lui Robert Altman cu același nume.
Nu prea văd nimic. E ca fluviul Mississippi aici.
Acțiune!
Am vrut să fie despre Vietnam.
VOCEA LUI ROBERT ALTMAN
Dar mi-au spus clar că nu se poate.
Când au văzut montajul,
ne-au pus să adăugăm o mențiune că se petrecea în Coreea.
ȘI APOI A FOST… COREEA
În M*A*S*H, deși acțiunea n-a fost plasată în Vietnam,
toată lumea știa despre ce e vorba.
Războiul nu e iad. Războiul e război și iadul e iad.
Și dintre ele, războiul e mult mai rău.
A durat mult până au început să apară filmele despre Vietnam.
Lumea nu voia să discute despre asta.
În primii 15 ani ai războiului,
Hollywoodul făcuse un singur film despre Vietnam.
Beretele verzi.
John Wayne a adoptat o perspectivă diferită de M*A*S*H.
De ce poartă SUA acest război nemilos?
BERETELE VERZI 1968
Dominația lumii de către comuniști.
Nimeni nu dădea crezare acelui film. Noi am râs când l-am văzut.
Și erau numai minciuni. Ideea că noi am câștiga…
Despre asta e vorba, dle Beckworth!
John Wayne a spus că e în regulă să fii în Vietnam.
A fost cel mai rău lucru pe care l-a făcut, credem noi.
Oameni de vârsta mea au murit acolo.
A fost un război urât.
ARHIVA PERSONALĂ - OLIVER STONE
Bombardam ca la nebuni pe toată lumea. Cheltuiam o avere.
Prima rană a venit
de la un dobitoc de sergent care a aruncat o grenadă
și n-a aruncat-o destul de departe.
Exista o dezbinare puternică între americani în privința războiului
și Hollywoodul nu făcea excepție.
Iată-l pe însuși Marele Duce, John Wayne!
La Premiile Oscar din 1975,
acea dezbinare a pășit în centrul scenei.
Mulțumesc!
Gazdele și prezentatorii
erau spuma celebrităților din era clasică a Hollywoodului.
Mulțumesc!
Dar în timp ce aceștia înmânau torța următoarei generații de cineaști,
publicul a avut ocazia de a afla ce părere aveau unii despre alții.
ÎNAINTEA PREMIILOR OSCAR DIN 1975
Oscarul nu mai înseamnă nimic.
E ceva foarte grotesc la el.
Gala a devenit un concurs de frumusețe.
- Da. - E umilitoare, cumva.
Arată cel mai urât aspect al acestei țări, cred.
Și contrar părerii lui Dustin Hoffman, aceasta nu e seară obscenă.
Nu e de prost-gust, și nici jenantă.
Conflictul dintre generații a atins apogeul într-un moment improbabil.
La documentare de lungmetraj, câștigătorul este Inimi și minți.
Columbia Pictures refuzase să lanseze Inimi și minți.
Tema sa centrală, costul uman al războiului, era prea controversată.
INIMI ȘI MINȚI
Vin iar avioanele.
E craterul creat de bombă.
Bomba a căzut acolo și a distrus tot ce aveam.
E ironic că suntem aici
chiar înainte de eliberarea Vietnamului.
PRODUCĂTOR, INIMI ȘI MINȚI
Voi citi acum un scurt mesaj pe care am fost rugat să-l transmit
de către poporul vietnamez.
„Vă rog să transmiteți prietenilor noștri din America recunoștința noastră
pentru tot ce au făcut în numele păcii.
Salutăm cu prietenie întregul popor american!”
Vă mulțumesc foarte mult.
A fost un moment tensionat.
Toată lumea își ținea respirația.
Bert Schneider e producătorul filmului Singuraticii.
Schneider era printre cei mai radicali. A scandalizat Academia.
Academia era o organizație foarte conservatoare.
Nu voiau să urce cineva pe scenă, să spună astfel de lucruri.
În culise, s-a dezlănțuit iadul
când John Wayne și Sinatra l-au confruntat pe Schneider.
Am ajuns în culise. L-am văzut pe Sinatra trecând pe lângă mine.
Și m-am dat la o parte, pentru că nu știam…
Nu știam ce să fac acolo.
Simțeam fiorul.
Bob Hope a insistat asupra unei retractări din partea Academiei.
Academia declară, citez: „Nu ne asumăm răspunderea
pentru remarci politice în cadrul evenimentului
și regretăm prezența lor din această seară.”
Trei săptămâni mai târziu, când nord-vietnamezii înconjurau Saigonul,
la radioul forțelor armate se auzea White Christmas, ceea ce însemna…
…că toți americanii trebuie evacuați de urgență.
EVACUAREA SAIGONULUI
CĂDEREA SAIGONULUI
Și a urmat o cursă nebună spre elicopterul care aștepta.
Cred că e cea mai înfricoșătoare experiență trăită vreodată.
Piloții sud-vietnamezi au sărit pentru a fi preluați de marina SUA.
Cei care au reușit să se predea
au fost pur și simplu împinși în mare.
Marina SUA a trebuit să folosească gaze lacrimogene
pentru a-i ține la distanță
pe cei cărora americanii le promiseseră că îi vor scoate din Vietnam.
Cei care stau aici se sinucid, dar ce să le faci?
Războiul din Vietnam a luat sfârșit.
6 MAI 1975 DUPĂ CĂDEREA SAIGONULUI
A fost trist și tragic din multe puncte de vedere.
Dar SUA e puternică în plan militar,
în ciuda problemelor noastre curente,
și vrem ca potențialii noștri adversari să știe
că îi vom înfrunta.
MONTY PYTHON ȘI SFÂNTUL GRAAL
Retrage-te, brav adversar!
- E doar o zgârietură. - Zgârietură?
- Ți-a căzut brațul! - Ba nu.
Și-atunci ăla ce-i?
- O nimica toată. - Mincinosule!
Treci aici, poponarule!
La doar două săptămâni după căderea Saigonului,
o navă comercială americană, Mayaguez,
a fost capturată de forțele comuniste din Cambodgia,
conducând la un răspuns militar masiv din partea SUA.
Administrația Ford era hotărâtă
să arate că America încă era o forță redutabilă.
E o rană superficială.
Ulterior,
nava a fost salvată, iar popularitatea lui Ford a crescut fulgerător.
Majoritatea covârșitoare a publicului îl susține pe președinte.
Da, îți arăt eu ție pentru asta!
- Ce faci? - Vino aici!
Ca să ce? Să sângerezi pe mine?
Dar cam ca în mai tot războiul din Vietnam, adevărul era mai complex.
E destul de explicit.
Avem notele ședințelor NSC, unde Henry Kissinger spune lucruri ca:
„Trebuie să cotonogim pe careva, nu contează dacă e adevărat,
trebuie să arătăm că nu te poți pune cu America.”
Sigur că au fost consecințe.
Am pierdut mulți pușcași marini degeaba.
A fost un dezastru.
Dar e tratat în presă…
SALVAREA
…ca Ofensiva din Ardeni.
„AM REVENIT ÎN FORȚĂ!”
Narcisismul militar american dus la extrem.
E nebunie!
Bine, e egalitate.
Câteva luni mai târziu, când a ieșit la iveală povestea reală,
mulți americani au început să se întrebe în cine pot avea încredere.
Încrederea înseamnă să nu trebuiască să-ți dai cu presupusul
despre semnificația unui lucru.
Încrederea se câștigă.
Nici petardele unui poznaș neastâmpărat…
RECLAMĂ ELECTORALĂ NEDIFUZATĂ
…nici toate amintirile recente
nu pot ține oamenii departe de președintele lor.
Cred în America
Dacă o limuzină poate defila nestingherită pe străzile din Dallas,
e clar că ceva s-a schimbat în America.
După un deceniu de tensiuni,
oamenii și președintele lor sunt din nou reuniți.
Cred în America
„NOI SUNTEM POPORUL”
E atât de minunat să vezi asta
Cred în America
Cred în…
Apoi, au venit cele două tentative de asasinat.
În Sacramento, o membră a cunoscutei grupări a lui Manson,
„Squeaky” Fromme.
În San Francisco, chiar s-a tras un foc de armă.
Omul se remarcă
prin faptul că a fost ținta a două tentative de asasinat
la trei săptămâni distanță.
Asta cam spune tot.
NAȘUL II
În 1975, violențele politice erau șocant de frecvente.
ASASINAREA LUI JFK
Și un asasinat era în continuare în prim-planul atenției
publicului american.
Suntem în Dealey Plaza, Dallas.
NOAPTE BUNĂ, AMERICA
În 22 noiembrie 1963, aici a răsunat o împușcătură.
În cei 12 ani scurși de la asasinarea lui Kennedy,
mulți se îndoiseră de versiunea oficială a unui singur atacator.
Rivera a adus o nouă perspectivă când a difuzat filmul Zapruder
în premieră la televiziunea națională.
După cum puteți vedea, capul este împins violent în spate.
N-a fost plăcut să văd capul lui Kennedy spulberat,
dar a fost important.
Mi-a oferit o nouă perspectivă asupra lumii.
Lansarea filmului a reaprins întrebări legate de moartea lui,
adâncind neîncrederea în versiunea oficială
și ridicând suspiciuni despre alte asasinate.
Unde erai când cu Kennedy?
PERICOL ÎN NOAPTE
Care Kennedy?
Mulți suspectează acum că firul care leagă crimele
e o serie de conspirații.
Sau o conspirație uriașă.
PARANOIA CONSPIRAȚIILOR
ÎNAINTEA ASASINATULUI
După asasinat, șase dintre aceste persoane au murit accidental.
Și cine i-a omorât pe ei va încerca să mă ucidă și pe mine.
CORPORAȚIA PARALLAX
Hei!
Când fac un film, practic, nu mă interesează
cum îl percepe lumea.
Mă interesează să spun adevărul.
Warren Beatty a fost una dintre vocile cu încărcătură politică de la Hollywood,
fiind atât un sex-simbol…
ȘAMPON
…cât și un opozant al lui Nixon.
De exemplu, în Corporația Parallax, în care Warren Beatty
e un reporter care demască un complot de asasinat politic,
paranoia era justificată.
Ceea ce părea cândva puțin probabil…
în acest moment, iese la iveală ca fiind cât se poate de real.
E un subiect important.
Redeschiderea discuțiilor despre întreaga structură a…
ultimilor 25 de ani din viețile noastre.
La scurt timp după aceea, Seymour Hersh de la New York Times a relatat
că CIA-ul spiona americanii anti-război de ani buni.
Senatorul liberal Frank Church a preluat investigația.
COMISIA CHURCH
Nu s-au făcut niciodată publice
operațiunile interne ale serviciilor.
COMISIA SPECIALĂ A SENATULUI
Această comisie va derula o investigație în acest sens.
Lumea se temea…
ISTORIC - SECURITATE NAȚIONALĂ
…că guvernul devenise prea puternic,
că existau forțe sumbre, descătușate de guvern.
Și de acolo, lucrurile au escaladat.
CONVERSAȚIA
Fii atent! Sfinte Sisoe!
În următoarele luni,
țara a urmărit cu sufletul la gură secrete dezvăluite de Comisia Church
în premieră despre asasinate străine,
drogarea cetățenilor americani
și interceptarea conversațiilor liderilor civili.
Ieșea la iveală adevărul despre niște grozăvii.
Toate lucrurile pe care le blamam,
ei bine, le făceam și noi.
Ne-ar ucide cu prima ocazie.
Filme precum Conversația și Cele trei zile ale condorului
au arătat că paranoia era reală.
Cele trei zile ale condorului, despre cum CIA-ului ucide oameni,
a fost lansat chiar în timpul audierilor.
Ce faci?
Asemănările erau ireale.
Crezi că să nu fii prins cu minciuna e același lucru cu a spune adevărul?
Nu.
Pentru mine, Comisia Church reprezintă finalul anilor ‘60.
În ce instituții poți avea încredere că vor face ceea ce trebuie?
Dacă guvernul acesta ar deveni vreodată o tiranie,
dacă un dictator ar ajunge în fruntea țării,
capacitatea tehnologică
pe care serviciile secrete au oferit-o guvernului
i-ar putea permite să impună tiranie totală
și nu am putea riposta.
Bun-venit în sala de testare
a Diviziei de inginerie umană a Corporației Parallax.
Ce s-a întâmplat cu țara noastră?
Un anumit idealism și o anumită speranță pe care credeam că le aveam
au dispărut.
Trăiam visul american sau un coșmar american?
„Totul e greșit, trebuie s-o iau de la capăt.”
Ceea ce am moștenit de la părinții noștri nu ne este de folos
și nu avem cu ce înlocui acea moștenire.
Așa cum a descris-o un autor, era perioada post-totul și pre-nimic.
Pentru mulți, singura ieșire era intrarea.
EU
Cred că textul suprem al anilor ‘70
e Pescărușul Jonathan Livingston.
E despre un pescăruș care se desprinde de stol,
care poate fi un individ și poate zbura și plana.
A fost un bestseller care a fost ecranizat.
Pescărușule Jonathan Livingston,
nu zbori ca noi.
Din acest moment și pentru totdeauna, te renegăm!
Renegat…
E idea că autoactualizarea
presupune să te detașezi de comunitate.
Că, de fapt, comunitatea e o sursă de oprimare,
de limitare,
și trebuie să te desprinzi de ea și să fii pescărușul liber suprem.
Nu-i poți ajuta pe alții dacă nu te ajuți pe tine.
E prima schimbare de direcție către ideea unei generații „Eu”,
în locul unei generații „Noi”.
Visul acela de la sfârșitul anilor ‘60 s-a stins.
Dacă guvernul Statelor Unite nu oprește războiului…
ACTIVIST ANTIRĂZBOI
…noi intenționăm să oprim guvernul SUA.
Cred că toată acea perioadă…
INVESTITOR, 1976
…a fost o căutare în afara noastră, o căutare în lumea de afară
și cred c-am constatat
că mintea omului e cea care plăsmuiește războiul.
Dacă în mintea noastră nu e liniște și pace, nu poate fi pace pe Pământ.
Filme precum Tommy și Carrie al lui Brian De Palma
explorează potențialul ascuns dinăuntrul nostru.
Carrie ciudata!
CARRIE WHITE MĂNÂNCĂ RAHAT
Ce se întâmplă când ești controlat
de o forță care vrea să-i cedezi
și să faci să dispară trăirile pe care nu le înțelegi?
În 1975,
a apărut o nouă cale către autoactualizare.
Una care nu era nici religie, nici cult.
Era cât se poate de americană.
O afacere.
Și sinele era de vânzare.
Să fii centrat înseamnă să poți face diferența…
FONDATOR, EST
…dintre găoaza ta și o gaură din pământ, atât.
Ești un dobitoc pentru că nu faci diferența
dintre găoaza ta și o gaură din pământ.
Acesta este Werner Erhard, fondatorul unei noi mișcări numite EST.
Lumea se plictisește. „Hei, poate-ar trebui să lucrez la mine însumi.”
Cine-ar fi spus așa ceva pe vremuri?
Deși nu face psihoterapie,
EST stârnește interesul celor aflați în căutarea fericirii,
care nu reușesc să-și facă ordine în viață.
Anii ‘60 au pus multe întrebări
la care anii ‘70 au răspuns: „Da, lasă asta.”
„Nu-ți bate capul.” Întrebările acelea au rămas fără răspuns.
Când eram mică, ai mei m-au dus la orfelinat…
SEMINAR EST
…de mai multe ori.
- Și… - Nu e frumos?
- Doare. - Ba nu doare. Tu faci să doară.
Ce câștigi dacă suferi?
Atenția oamenilor.
Acum hai să aflăm de ce te-ai dus tu pe tine la orfelinat.
Te-ai dus la orfelinat
pentru că a fi orfană a fost cea mai bună schemă pe care ai găsit-o.
N-ai reușit să găsești o schemă mai bună.
Care a fost câștigul? Cu ce te-ai ales din faptul că ești orfană?
- Pot fi mai bună decât oricine altcineva. - Categoric!
„Ți s-a întâmplat pentru că ți-ai dorit în secret.”
E înfiorător,
dar, în mod bizar, și reconfortant, fiindcă înseamnă că a existat un motiv.
Și mai înseamnă și: „Mă pot gândi la asta și în alt fel.”
Nu poți suporta să vezi războaie și popoare exterminate?
Uită-te la propria ta telenovelă!
Viața nu-ți oferă nicio satisfacție, ai încercat de toate,
dar nimic nu funcționează
și ești disperat să-ți găsești calea… Vrăjeală!
Sentimentele tale nu au neapărat legătură cu restul realității.
Așa trebuie să fie ca să poți supraviețui.
Oprește-te! Încetează!
Era mesajul perfect pentru acea perioadă:
că oamenii dețineau controlul absolut asupra propriului destin.
Că realitatea se baza pe sentimente, nu neapărat pe fapte.
Dar dacă noi ne controlăm soarta,
atunci și ceilalți și-o controlează pe a lor.
Așa că unii adepți EST au zis
că, probabil, nord-vietnamezii și-au dorit să fie bombardați.
Că violurile, copiii care mor de foame,
chiar și Holocaustul, sunt consecința voinței victimelor.
Povestea cu autoactualizarea a fost doar o escrocherie.
Voi avea parte de autorealizare și asta datorită ție!
Grupuri întregi de americani considerau
că ei stabilesc ce e adevărat.
AUTOR
Orice ne dorim să fie adevărat poate fi adevărat deși, evident, nu este.
Pentru unii, acea perioadă a fost ca un glob disco,
în care se învârteau sute de mici „eu”.
Tom Wolfe a botezat-o „Generația «Eu»”.
Și ce a urmat după a fost groaznic.
Pierderea interacțiunii umane.
În acest context, un nou instrument avea să exacerbeze introversiunea.
El e creierul central, creierul lumii.
Aș dori niște informații despre deciziile corporatiste…
cum sunt luate și cine le ia?
Răspunde-i.
- Negativ. - Răspunde.
Negativ…
Trebuie, Zero!
TEHNOLOGIA
Revoluția informatică a extins capacitățile creierului uman,
schimbând felul de a munci, de a se juca și chiar și gândirea americanilor.
PROCESAREA CUVINTELOR
Pe atunci, computerele erau utilizate mai mult de guverne și de corporații mari.
Dar pentru unii tineri, viitorul era luminos.
Mulți zic
că vor fi magazine de software așa cum avem azi magazine de discuri
și că vor exista mii și mii de astfel de magazine.
Eu sunt de părere că așa va fi.
Eram student la Harvard.
În ‘75, jucam Breakout.
Dărâmai niște cărămizi
și, într-un final, încercai să prinzi mingea din spatele lor.
La începutul anului 1975,
Bill Gates a decis să se retragă de la Harvard
ca să creeze software pentru un produs nou,
computerul personal.
Firma lui avea să schimbe lumea.
Sloganul Microsoft era:
„Un computer pe fiecare birou și în fiecare casă.”
Și scoteam a doua parte
în funcție de unde eram, pentru că părea ciudat.
Nu erau văzute ca fiind ceva de uz individual.
E atât de complicat, de derutant!
De unde începi?
În mare parte, e un lucru pozitiv
că a apărut acest instrument nou, acces la informație cu o apăsare pe buton.
Stând în fața computerului gata instalat,
Horace Enya îl antrenează să recunoască sunete.
Clopoțel, pocnit din degete.
Cu un alt program,
mașina secolului al XX-lea recreează niște muzică.
Nu suntem oameni?
ADEVĂRUL DESPRE DE-EVOLUȚIE
Noi suntem Devo!
Nu suntem oameni?
D-E-V-O…
LUMEA VIITORULUI
În cinematografie, tehnologia era rar văzută ca mijloc de progres,
ci mai degrabă ca sursă de oprimare.
BENZILE LUI QUESTOR
Programare pregătită.
Momentul adevărului.
Unii se simt amenințați de ele, alții cred că au tendința de a dezumaniza,
iar alții se tem că i-ar putea lăsa fără loc de muncă.
În 1975, exista multă neîncredere în sine,
dar era, cumva, una pozitivă.
Rezolvă multe probleme,
dar nu vine cu multe probleme la pachet.
Domnea o incertitudine legată de viitor.
Eram mai conectați ca oricând,
dar, în același timp, ne îndepărtam și mai mult.
Sentimentul a fost surprins perfect
în filmul Nashville al lui Robert Altman.
Pelicula nu are o intrigă.
E o compilație de momente petrecute în inima Americii.
Obiectivul meu principal este să arăt ceea ce văd.
E ca un tablou.
E perspectiva mea asupra temei abordate, asta e tot.
N-am nimic de spus, nicio observație.
E un film lent. Oare s-ar face un astfel de film azi?
Probabil că nu.
Pentru că trebuie să ai
o confruntare între protagonist și antagonist.
E răfuiala despre care toți zic că n-o vor.
Și dacă nu incluzi niciuna, te întreabă unde e.
Dar ești acolo trup și suflet.
Nashville e o poveste cu 24 de personaje,
dar tu, privitorul, ești al 25-lea.
Vii cu propriile preconcepții.
Contribuabili și acționari din America,
voi trece direct la subiect. Sunt adeptul unor înlocuiri.
PARTIDUL ÎNLOCUIRII
Partidul Înlocuirii, duba pe care o vedem constant,
nu spune nimic despre ce are de gând să facă
sau ce promite sau lucruri de genul acesta. Doar va înlocui lucruri.
Avem niște probleme pe care doar banii nu le pot rezolva.
După lansarea filmului, m-a sunat un necunoscut acasă
și mi-a spus: „Vreau să mă înscriu în partid.
Vreau să-l votez pe omul ăsta. E minunat!”
I-am spus: „Scuze, dar nu există încă.”
Nashville e o vivisecție uimitoare a autenticității americane.
Nu-i lipsește doar coerența, ci și esența.
Nashville a fost apreciat de critici, dar n-a impresionat pe toată lumea.
Cum a spus un cinefil din Kansas:
„Cineva mi-a zis că nu mi-a plăcut filmul pentru că nu l-am înțeles.
Se prea poate,
dar mie-mi pare că unii cineaști și critici nu înțeleg America.”
Acțiune!
Oamenii ăștia de la țară au susținerea comunității.
- Au suporteri. - Și ei sunt cei care aleg președintele.
Nashville a fost o dezamăgire la box-office.
Dezbinarea dintre centrul Americii și zonele de coastă creștea.
Tunde-te. N-ai ce căuta în Nashville.
Am intrat într-o toaletă
și am văzut un tip cu coadă de cal.
Mai să-mi stea inima-n loc!
Am crezut c-am greșit toaleta.
În 1975,
spiritul Noului Hollywood și-a croit drum către televiziune
și cel mai popular sitcom din America a dat o voce dezbinării ce se adâncea.
Cu recesiunea și inflația,
administrația asta te duce la sapă de lemn!
- Lasă-mă! - Nu poți pleca…
Sitcomul Toți din familie a schimbat televiziunea.
Direct în sufrageria ta, Răzbăteau teme precum drepturile civile,
dinamica familiei atunci când ea e dezbinată de politică,
așa cum westernurile, dramele procedurale,
serialele medicale și toate celelalte n-o făceau.
Toată lumea se uita la Toți din familie.
Dar nu toți vedeau același lucru.
Unii erau de partea lui Mike și a Gloriei.
Nu-ți pasă de obligațiunile școlare? Atunci nu-ți pasă de viitorul țării tale.
Și tu te numești american?
Da.
Mulți erau de partea lui Archie,
fanaticul reacționar,
întrucâtva adorabil, cumva ratatul istoriei.
Archie Bunker reprezenta viziunea lor asupra lumii.
Era portavocea lor.
Și acum o să-mi zici că negrii au avut aceleași șanse ca tine?
Ba au avut mai multe.
Pentru mine n-au ieșit un milion de oameni în stradă ca să mă angajez.
Nu, i-a aranjat unchiu-său.
La vremea aceea, Archie părea imaginea trecutului.
Dar acum seamănă mult mai mult cu viitorul.
COMITATUL HARLAN, SUA
Filme precum Comitatul Harlan, SUA, despre sindicalizarea minerilor,
au arătat că albii din clasa muncitoare erau dați uitării.
Și costurile de trai ridicate sau concediul medical?
Cinci zile!
- Ai fost în concediu medical? - Nu-mi permit să mă îmbolnăvesc.
Din anii ‘30 până în anii ‘70,
economia nu doar că a mers bine, ci a mers bine pentru toți.
Anul 1972 a fost cel mai liniar din istoria Americii.
CENTILA 95 - MEDIANĂ CENTILA 20
Slujbele de la fabricile de tablă sau de bere…
LAVERNE ȘI SHIRLEY
…erau cele mai bune, dar izvorul secase.
Economia era varză.
Totul a început să se învârtă în jurul banilor din servicii financiare,
nu din producție.
Firma a păstrat mărul și nouă ne-a aruncat cotorul!
Asta au făcut!
Nu exista nicio generație „Eu”
pentru un tip care lucra în secție în fabrica Ford.
America poate funcționa bine, dacă păstrezi vie flacăra acelui vis.
Dacă există o cale reală de a ajunge din punctul A în punctul B.
Când ea nu mai există, cred că ai probleme.
Știi ceva? Dacă voi, liberalii, aveți câștig de cauză,
o să auzim cu toții cum se trage apa la toaletă.
E sunetul Americii alunecând în toaletă.
Pe măsură ce clasa ca o categorie începe să se destrame,
cultura devine expresia intereselor albilor din clasa muncitoare.
Organizații politice naționale, precum The Heritage Foundation…
VOTEAZĂ PENTRU VIAȚĂ
…trimit emisari să-i organizeze pe acești oameni…
INTERZICEREA ARMELOR
…și să le ofere soluții la problemele lor.
Și soluția la necazurile lor se numește „republicanism conservator”.
Aleluia
Împrumutând strategii de la aripa stângă, au organizat proteste și marșuri.
În 1974…
MARȘUL ANTI-AVORT WASHINGTON DC
…Marșul pentru viață a atras 20.000 de persoane.
În 1975, au fost 50.000.
PROTESTUL ANTI-TRANSPORT
Senatorul pro-transport Kennedy le-a vorbit.
- Veți… O parte dintre… - Oamenii nu vor să vă asculte!
Să meargă copiii tăi!
Când senatorul s-a retras spre birou,
mulțimea a început…
Am oferit mereu țării noastre.
Am dat tot ce ni s-a cerut, pentru că iubim America.
Și nu-mi pot imagina mod mai stupid…
ACTIVISTĂ
…de a sărbători bicentenarul Americii
decât să ne dăm copiii de bunăvoie pe mâna acelor planificatori sociali.
Dar unii conservatori republicani au dubii legate de președintele Ford
și se tem că ar fi un liberal nedeclarat.
FORD ARE PROBLEME
Așadar, și-ar dori, în ‘76, o convenție deschisă tuturor candidaților
printre care s-ar număra și dl Ford.
Primul meu invitat din această seară e un fenomen pe scena politică.
Sunt voci care spun că 1975 poate fi doar începutul.
Bun-venit fostului guvernator al Californiei…
Ronald Reagan.
Mă bucur să vă văd!
EMISIUNEA DE SEARĂ
Mă bucur să fiu aici și mersi de invitație după…
ceva mai mult de două luni de șomaj.
Așa este…
Am avut senzația că nu avea o poziție clară în chestiunile importante.
Era un actor în căutarea unui contract.
În 1975…
CONCURSUL DE FRUMUSEȚE
…Reagan a avut o revelație.
Partidul Republican nu mai era popular de ani buni.
Putea face și-n politică așa cum făcea în filme și să vândă visul american.
În primul rând, dacă americanii
s-ar uita un pic în jur,
și dacă ne-am tripla problemele,
tot o ducem mai bine decât orice alt popor din lume.
Din multe puncte de vedere, ce-a făcut Ronald Reagan
a fost să hrănească dorința maselor
că ceea ce se petrecea nu se întâmpla, de fapt.
MISS AMERICA
Asta e și pentru că suntem asaltați zilnic
cu lucruri rele, acuzații
și ne-am învățat să luăm acuzațiile ca dovezi de vinovăție.
PREGĂTIT ÎN DREAPTA
De asta a fost susținut de atât de mulți americani…
TENSIUNI LA REPUBLICANI
…care își doreau să creadă că totul va fi bine.
Că, într-un fel sau altul, prin simpla putere a voinței,
America își putea redobândi inocența.
De ce-am fi speriați?
Ca niciun alt popor de pe fața Pământului am luptat dârz,
ne-am plătit scump libertatea și am promovat demnitatea umană.
Suntem americani, și avem o întâlnire cu destinul.
Cum i-a spus cândva Nikita Hrușciov lui Richard Nixon:
„Dacă oamenii cred că există un râu invizibil,
nu-i contrazice!
Construiește un pod invizibil!”
Bună, Kimosabe!
Toți din familie și-a pierdut locul ca serialul TV numărul unu, până la urmă,
în fața unui sitcom…
ZILE FERICITE
…care colora America în tonuri calde.
Dacă te uiți la ceva ca Zile fericite,
nu pare un film.
Dă laoparte politica și lasă loc doar nostalgiei.
Nostalgia a fost mereu parte din caracterul american.
Și aici e nostalgie pentru ceva ce s-a întâmplat
nu mai devreme de alaltăieri.
„Nu era minunat în ‘62, când adolescenții erau doar adolescenți?”
UN CÂNTEC PE BROADWAY
Filmele de epocă, muzica sau chiar restaurantele retro
alimentau toate dorința de a retrăi vremurile bune.
Ba chiar a fost pus în scenă un musical semnat de Cole Porter,
cu Burt Reynolds.
- Ești minunată - Poți cânta? Eu am amețit.
ÎN SFÂRȘIT, IUBIREA
Ești ca un balet Ești minunată!
Ești frumoasă foc
Poate că e un fast-food al emoțiilor americane,
dar e și că… se cam vede.
„Cum era înainte de Vietnam,
de Watergate, de toate lucrurile sumbre?”
„Cândva, domneau exuberanța și speranța.”
Am murit?
Vrem minciuna, pentru că ne face să ne simțim bine.
Și a pornit!
Vrem eroi și finaluri fericite.
- A reușit! - Mamă!
- Minunată săritură! - Superbă!
Sitcomul Zile fericite voia să te ajute să te detașezi.
Și chiar înțeleg!
E foarte greu să tragi linie între trecut și prezent.
GRĂDINILE CENUȘII
Mă înțelegi?
O problemă cu nostalgia e că este selectivă.
CĂSUȚA DIN PRERIE
E un soi de distorsionare a soluțiilor la problemele zilei…
care pare reală pentru că: „Hai, că n-a fost rău.”
Un autor a numit acest sentiment nostalgie radicală…
SUNT OM
…ideea că prezentul nu poate concura cu o amintire…
FEMEI, UNIȚI-VĂ
…și că oamenii ar prefera să uite.
Dar pentru mare parte din țară, viața nu semăna cu cea din Zile fericite.
ALICE NU MAI LOCUIEȘTE AICI
- Donald! - Foarte bine, Roy!
Așa, fugi!
Alice, dacă ai da dovadă de puțin respect pe-aici,
poate s-ar lua și la el.
Pentru multe femei,
lumea reală era un loc în care își abandonau visurile
și se simțeau captive în realitatea lor.
M-am întâlnit cu Marty și i-am zis:
„Vreau ca povestea filmului să fie spusă din perspectiva unei femei.
Ce știi despre femei?”
El mi-a răspuns: „Nimic, dar vreau să aflu.”
Și a fost minunat!
REGIZOR
Au căzut toate barierele.
Alice gestionează problemele altfel decât le gestionează un bărbat.
Trebuia să te măriți.
O femeie necăsătorită Era ca o fată bătrână.
Toate fetele pe care le cunoșteam
își doreau să se mărite, să facă copii și gata.
Sfârșitul petrecerii.
După moartea soțului,
Alice decide să-și urmeze visul de a deveni cântăreață de salon.
Dar, cum ajunge doar chelneriță,
începe să se întrebe despre locul ei în lume.
Am făcut acel film când femeile începeau să înțeleagă
că sunt un tot unitar prin ele însele,
nu doar alături de un bărbat.
Da, știu, dar e viața mea.
Nu e viața unui bărbat pe care eu să-l slugăresc.
Nici vorbă!
A fost o trezire.
Aceasta a fost era emancipării femeilor…
FEMEI, UNIȚI-VĂ!
…când femeile au luptat să-și redefinească locul.
FEMEI DREPTURI ȘI ATÂT!
Dacă societatea avea să le asculte, asta-i altă poveste.
Am avut un manager care mi-a zis: „Dacă erai bărbat,
puteai face primul film după Nashville.”
Cred că lumea era speriată.
Filmele vremii au rareori femeia în centru,
și chiar și mai rar femei în poziții de autoritate.
Mahogany. Excepționala Diana Ross!
Nu-mi pasă ce a zis Academia. E…
E în top trei lucruri făcute în 1975.
„Am nevoie de tine.”
Normal că ai! Și știi de ce?
Pentru că sunt o câștigătoare! Sunt o câștigătoare, drăguță!
Nu trăiești decât dacă ai putere.
Faye Dunaway în Rețeaua
a jucat rolul unei femei afurisite din anii ‘70.
Aseară, Howard Beale a zis ce simt toți americanii,
că s-a săturat de toată vrăjeala! Dă glas furiei maselor.
Vreau emisiunea aia, Frank.
O pot transforma în cel mai mare hit TV.
E o reală abatere de la normă.
Are umor, creativitate, talent,
și îi organizează pe toți în profesia ei, pe care o adoră.
Te avertizez, nu fac nimic la prima întâlnire.
Mai vedem noi…
Unii spun că femeia pe care-ai creat-o în Rețeaua
ar putea da mișcarea feministă cu 50 de ani înapoi.
Te temi de asta?
Noi am încercat să ne detașăm de stereotipurile rolurilor femeilor
care oferă o imagine deformată a femeii.
Nu mai poți spune:
„Da, dar la final trebuie să fie drăguță.”
FEMEIA FANTASTICĂ
Dar nu toate femeile căutau schimbarea.
Foc de voie!
Mișcarea Drepturilor pentru femei
se confruntă cu probleme în întreaga țară.
Cel mai recent exemplu e o înfrângere la alegerile
din New York și New Jersey.
VOTAȚI „NU” O VREAU PE MAMI ACASĂ!
FEMEILE ANULUI
ERA, un amendament constituțional,
garanta egalitatea de gen.
ONU 1975 ANUL FEMEILOR
Femeile nu mai voiau să fie casnice.
NEVESTE PERFECTE
Vedeți, dnă doctor, problema mea e că, având libertate totală de a alege,
nu vreau să mai umblu cu mănuși.
Neveste perfecte e un soi de poveste feministă
suprapusă pe intriga oarecum paranoică.
Nevasta fidelă, frumușică, pricepută,
ideea că erau roboți fără suflet
se îndepărta total de la normă.
Și se întâmplă ceva uimitor.
Începi să vezi activismul casnicelor de rând,
care luptă pentru valori morale tradiționale.
Și ținta lor era.
OPRIȚI ERA
Avertizau că, în viitor, femeile puteau fi trimise pe front,
toaletele puteau deveni comune…
SOȚIA MEA NU VREA ERA
…și că ERA putea deschide calea
către căsătoriile gay legale.
Până când va fi posibil ca bărbații să nască precum femeile,
e o dublă povară pentru femei să spui că regulile întreținerii familiale
ar trebui să fie egale între soț și soție.
Dave muncește din greu toată ziua și când vine acasă, ce găsește?
O puturoasă.
Bobby, te-a afectat și pe tine acum.
Nu m-a afectat nimic.
Vreau doar să arăt ca o femeie și să am o casă care arată decent.
Subiectul a atins punctul culminant vara,
declanșat de cea mai improbabilă figură.
I-am zis soțului meu: „Dacă trebuie să mergem la Casa Albă,
fie, voi merge, dar merg acolo așa cum sunt.
Dacă nu le place, să mă dea afară!”
Betty Ford,
fostă balerină pentru Martha Graham, devenită Primă Doamnă reticentă,
a mers la 60 Minutes pentru un interviu de rutină de susținere a ERA.
Dar perspectivele ei liberale despre avort, marijuana
și infidelitate au șocat țara.
Ați vorbit și despre tinerii care locuiesc împreună înainte de căsătorie.
- Păi e adevărat, nu? - Da, este.
Dacă Susan Ford ar veni la dv. și v-ar spune…
- „Mamă, am o aventură.” - Cu siguranță…
N-aș fi surprinsă.
Aș vrea să aflu cât mai multe despre tânărul
cu care ar vrea să aibă aventura.
A vorbit despre tratamentul de cancer la sân
și dependența de droguri, subiecte tabu
în acea perioadă.
SPIRIT LIBER LA CASA ALBĂ
Asumarea propriilor vulnerabilități
i-a adus atât laude, cât și critici.
Betty Ford i-a spus anumite lucruri lui Morley Safer la TV.
DUPĂ PATRU LUNI
Cum ați fi răspuns la acea întrebare?
Nu cred că aș fi răspuns la întrebare.
Popularitatea lui Ford a scăzut vertiginos.
Sunt niște indicii noi
că popularitatea lui Ronald Reagan e în creștere.
DECEMBRIE, 1975
Confruntarea se va înteți probabil în ‘76,
întrucât Reagan l-a devansat brusc pe președintele Ford cu opt puncte.
Gerald Ford era un președinte foarte conservator.
Cum de-a ajuns pion al aripii stângi?
Dar cred că mare parte din motivație era culturală.
Familia lui Gerald Ford era o familie americană neaoșă.
Aveau o familie solidă, iubitoare, unită.
Iar familia lui Ronald Reagan era vraiște.
Fiica lui, Patti Davis,
și-a schimbat numele ca să nu fie asociată cu el.
Atitudinea lui Nancy Reagan era: „Neagă tot.”
A luat și aceleași droguri ca Betty Ford.
Dar a reușit să schimbe situația
și să-și transforme familia în cea din Neveste perfecte.
Voiam doar să-ți dau o cafea.
Credeam că suntem prietene.
Credeam că-mi ești prietenă.
Familia Reagan era tipică pentru anii ‘70,
în sensul că erau complet disfuncționali.
Chiar reprezenta unul dintre acele momente de cotitură.
Ne vom recunoaște defectele ca popor, ca țară?
Sau o să ne prefacem
că americanii de rând nu au familii cu probleme?
În noiembrie,
la alegerile prezidențiale din 1976,
a câștigat un outsider, menționat tangențial în 1975.
Și mă rog să vă răsplătesc încrederea și să nu vă dezamăgesc.
Mișcarea populistă a lui Ronald Reagan
avea să dispară din peisaj pentru o vreme.
Cu câteva luni înainte, regizorul Steven Spielberg în vârstă de 29 de ani
era la o avanpremieră a noului său film.
La un moment dat, un spectator îngrozit a fugit în hol și a vomat.
Dar în loc să plece, s-a întors pe scaun.
În acel moment, Spielberg a știut că filmul avea să fie un succes.
FĂLCI
Îmi place să duc oamenii la cinema, pe întuneric, printre străini
și să le ofer o experiență memorabilă.
Cu siguranță, vreau să spun povești intime,
despre fanteziile oamenilor și relațiile dintre ei.
Dar, pe de altă parte, îmi place popcornul cu unt,
n-am ce face. Îmi place și gata.
Vei avea nevoie de o barcă mai mare.
„Îți trebuie o barcă mai mare.” Da, așa aș zice.
Eu oricum nu intru în apă, așa că nu vorbești cu cine trebuie.
Eu și Steven am fost prieteni apropiați.
În ziua premierei, ne-am urcat într-un taxi.
Era o coadă de șapte străzi de la cinema.
Nu mai văzusem așa ceva.
În viața noastră, acela a fost filmul-fenomen.
Oamenii au ieșit extaziați din sala de cinema.
Superb de sângeros. Așa a fost.
Știi, pur și simplu…
Cel mai bun pe care l-am văzut. Cel mai bun film.
Nu voiam să sting lumina în dormitor noaptea
pentru că, într-un fel sau altul, un rechin avea să sară din apă…
EMISIUNEA DE SÂMBĂTĂ SEARA
…până la etajul opt și să mă devoreze.
Despre ce este Fălci?
E o alegorie perfectă a erei Watergate.
În Fălci apare o mușamalizare.
E în mare parte despre logistica aferentă închiderii plajelor.
Cred că este despre camaraderie.
O confruntare supremă a propriei persoane.
Un soi de panică existențială.
Vrăjeală! Fălci e un film cu monștri. Te duci să-l vezi fiindcă e înfricoșător.
E un film despre nimic.
Filmul Fălci a avut un succes răsunător pentru că e excelent.
Dar Hollywoodul a aflat că, dacă promovează filmul Fălci,
publicul îl va adora.
Asta dictează producțiile.
„Ce filme se vând?”
Fălci.
Rechinii au mers foarte bine.
Am adus tot ce-am putut.
Dacă aducea a rechin, se putea vinde.
Dar și dacă a fost doar un film cu monștri,
a atins un sentiment din ce în ce mai puternic.
Rechinul e un simbol al vieții din anul 1975.
„Ce, America a pierdut războiul?”
„Avem un președinte escroc?”
„Arabii din lumea a treia ne controlează economia?”
Și, în stil hollywoodian clasic,
îi aruncă în aer, cum ar fi făcut John Wayne.
Filmele simple prind cel mai bine.
Fălci e unul dintre filmele clasice. Va dăinui.
Când se uită la fotografiile victimelor rechinilor
și i se reflectă în ochelari…
asta a cinematografie!
Nu cred că, în timp ce făcea filmul, Steven s-a gândit:
„Voi stabili o ștachetă financiară și oamenii vor fi nevoiți să distrugă arta
ca să o atingă, din nou și din nou.”
Până la finalul anului,
Fălci făcuse mai mulți bani decât orice alt film din istorie.
Dar recordul n-avea să reziste mult,
pentru că sosise era filmelor-fenomen.
Zâmbește, fir-ai tu să…
Hollywoodul e foarte atent la tendințe:
„Oamenii vor un film bun.”
Ce mai contează doi ani?
E timpul pentru un film fantastic bun.
Ne-am cam săturat
de toate filmele comentarii la adresa societății.
Ce-ți place la un film ca Fălci?
Nu știu. Că personajul negativ nu mai câștigă.
Era Noului Hollywood se încheiase.
Gongul pentru prima rundă…
La finalul anului 1975, toți se întrebau același lucru:
America mai funcționează?
Studs Terkel?
Marea întrebare, George, este: „Pentru cine?”
Nu cred! Campionul e la podea!
Când vorbim despre omul ăsta de 200 de ani,
ființa asta numită american…
GAZDĂ, CU MINTEA DESCHISĂ
E prea individualist, pune accentul pe „mine” mai degrabă decât pe „nouă”,
pe „eu” mai degrabă decât pe „noi”.
Apollo îl lovește pe Rocky…
Putem reuși bine singuri, înțelegându-ne cu restul.
PSIHOLOG
E una dintre principalele probleme ale lumii în prezent.
Anul aproape s-a încheiat.
Haideți să facem o scurtă retrospectivă a anului 1975.
A fost un an oribil. Mă bucur că s-a terminat.
Sper ca ‘76 să fie mult mai bun, pentru că… pentru ‘75.
BICENTENARUL SUA 1776-1976
Anul 1976 a fost cel al bicentenarului SUA.
Dar unii se întrebau dacă nu s-ar fi impus o anulare.
Poate nu era nimic de sărbătorit.
Considerăm aceste adevăruri evidente, că toți oamenii sunt creați egali.
Că ei sunt înzestrați de Creatorul lor cu anumite drepturi inalienabile.
- Că printre ele sunt viața libertatea… -…și urmărirea fericirii.
Dar în 4 Iulie, țara a venit să-și sărbătorească aniversarea.
Bicentenarul a fost o sărbătoare ridicolă de 4 Iulie, dar la puterea o mie.
Da, părea fals, în stil Disney și toate cele…
MAREA PETRECERE ANIVERSARĂ SUA
…dar a fost super!
Poate datorită torturilor cu cinci etaje,
a Trenului libertății,
a paradelor.
O latură a mea a îndrăgit întotdeauna versiunea Disney a Americii.
Asta e lumea în care trăim.
Una dintre poveștile motivaționale din 1976
a fost cea a unui actor care a vândut un scenariu despre un outsider,
ce a devenit marele succes al anului.
Dar dacă dai laoparte povestea motivațională, cine e Rocky?
Ce reprezintă el?
Albul din clasa muncitoare,
care e dat la o parte de un negru guraliv.
Direct în bărbie! Vai, îl vedem cum…
La Oscaruri,
unele dintre marile filme ale perioadei concurau pentru „Cel mai bun film”:
Șoferul de taxi, Rețeaua, Toți oamenii președintelui.
Și câștigătorul este…
Rocky, produs de Irwin Winkler și Robert Chartoff.
Rocky a primit Oscarul. Seara aceea a fost sfârșitul. Gata.
Lucrurile s-au schimbat, pentru că oamenii mergeau la cinema
să vadă ce film făcuse mai mulți bani.
La începutul anilor ‘80, firmele și-au luat puterea înapoi.
Sunt oameni cărora nu le pasă de filme,
ci doar de bani.
După ce schimbi o formă de artă într-un produs al capitalismului,
se pierde ceva din ea.
Vocile unice din cinematografie n-au dispărut niciodată.
Doar au devenit excepția, nu regula.
Pentru toți Rocky din lume: „Vă iubesc!”
Mulțumesc!
În 1975 America s-a apropiat cel mai mult de a spune: „Am și eu defectele mele.”
Și pentru o clipă,
cinematografia și cultura pop s-au putut uita la asta,
dar era prea greu de suportat și am întors capul.
Dar te întorci la filmele alea și, practic,
nu le urmărești din nou, ele sunt acolo, sunt parte din viața ta.
Cât de recunoscători le suntem alor noștri c-au fost atât de iresponsabili
și ne-au expus la traume, efectiv traume vizuale.
Doamne, clipa aceea!
Anii ‘70 nu pot fi recreați.
Băieții mei ar vrea să le spună ceva celor din echipa ta.
DRUMUL SPRE VICTORIE
Voiam doar să vă spunem că ați jucat bine.
Și noi nu v-am tratat corect sezonul ăsta.
Vrem să ne cerem scuze.
Tot nu vă credem o echipă prea grozavă.
Dar aveți tupeu. Toți.
Gata? Bun.
Doi, patru, șase, opt, cine e pe primul loc?
Urșii! Da!
Yankeilor, luați-vă scuzele și trofeul
și băgați-vi-le fix în dos!
Și încă ceva: vedeți voi la anu’!
Anul 1975 a părut a fi un sfârșit, dar n-a fost.
A fost doar un capitol din povestea Americii.
Suntem o națiune, indivizibilă, cu libertate și justiție pentru toți.
Ce s-ar putea întâmpla?
Subtitrarea: Cristina Pintecan