Downloaded from YTS.MX
AZ HBO STAND-UP KÜLÖNKIADÁSA
Mindig csodáltam az amerikai stand-up különkiadásokat.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hogy a humorista milyen lazának tűnik.
Cigarettát szív, pedig nem is dohányzik.
ÉLETED MÁSODIK LEGJOBB ÉJSZAKÁJA
Úgy szállnak ki a zsúfolt helyszín előtt, mint akit nem érdekel az egész.
Értem én.
Az élet gyorsan halad, hát járj lassan!
De most eljött az én időm.
Az első különkiadásom ideje.
Ideje, hogy ragyogjak. "Hé, édes! Hogy van anyukád?”
Ideje mindenkinek megmutatnom, mi a faszt érek.
Jól van, menjünk! Showtime! Gyerünk!
Nem tudom, miért vállaltam. Nem akarom.
Túl sokan vannak odakint. Nem kell különkiadás.
- Hülyeség a különkiadás. - Szedd össze magad!
ÉLETED MÁSODIK LEGJOBB ÉJSZAKÁJA
Ahogy mondtam, ideje megmutatni nekik, milyen fából faragtak.
Kéz- és lábtörést, Brett!
- Kösz, Buddy G. - Mulass jól!
A világ legjobb helyén, New Jersey-ben.
New Jersey, hogy vagytok?
Jól van. Kezdjük a nevemmel!
A nevem Brett Goldstein. Ez az igazi nevem.
És ott, ahonnan jöttem, az angliai Londonban, ez egzotikus név.
Senki sem ismer egy Brett Goldsteint sem.
Eljöttem a keleti partra. Tudjátok, ki ismer egy Brett Goldsteint?
Mindenki.
Mindenki ismer egy Brett Goldsteint, ráadásul Brett Goldstein az a fickó,
aki először megujjazott a nyári táborban.
Szóval...
itt vagyok, hogy folytassak egy remek és fontos hagyományt.
Köszönöm, hogy eljöhettem.
Pár éve jöttem először Amerikába.
És először ide jöttem stand-upozni,
de nem tudtam, beleillek-e az amerikai humorista közegbe.
Ott voltam LA-ben, és elmentem a Comedy Store-ba,
hogy megnézzek egy előadást, hogy lássam, milyen.
Mindegyik jelenet zseniális volt,
de furcsa volt a magabiztosság mértéke.
Mindenki így jött ki a színpadra: "Mizu, ribik?”
Aztán mindenki előadott egy fura rasszista profilozást.
"Mizu, ribik? Hol vannak a peruiak?”
Angol vagyok, oké?
Úgy stand-upozok, mint ahogy szexelek.
Az ösztönöm, hogy kijöjjek a színpadra, és azt mondjam:
"Elnézést!
Köszönöm, hogy megengeditek.
Ígérem, nem tart sokáig.
Lehajtom a fejem. Átvergődünk rajta.
Nem kell szemkontaktus. Én épp annyira zavarban vagyok, mint ti.
Nem kell fizetnetek, hálás vagyok, hogy megengeditek.
Én fizetek nektek.” Túl sok, túl messze mentem.
De már végigturnéztam az országotokat. Minden helyszínt láttam már.
Láttam egy férfit maszturbálni egy gyógyszertár előtt
egy napos keddi délutánon.
De láttam rossz dolgokat is.
Mindenhol jártam. Mindenfélét láttam.
Jártam a Fehér Házban, és biztos vagyok benne, hogy mindenki.
Ezt talán nem tudjátok, de pár éve
a Ted Lasso szereplőit meghívták a Fehér Házba.
Igen.
Más idők...
voltak, egy másik stáb a Fehér Házban.
Emlékeztek, mikor volt az a stáb,
aztán egy másik, majd a régi stáb kapott egy új évadot.
Mindegy, ez a közbülső stáb volt, és nagy dolog volt, hogy meghívtak.
De egy dolgot nem tudtam, hogy az adófizetők miatt... Gratulálok.
Nem adnak rendes ételt-italt a vendégeknek,
mert az az adófizetők pénzének pazarlása, amit elkerülnek, és ez becsülendő.
Jó lett volna, ha előre szólnak,
mert nem ettem és ittam előtte,
mert azt hittem, királyi dolgunk lesz.
Miközben tudom, hogy az az épület épp az ellenkező ok miatt létezik.
Kilenc órát töltöttünk ott.
A nyolcadik órában leültem az elnök mellé,
és azt mondtam: "Biztos? Csak egy gyűszűnyi vizet!
Kérem, uram!
Hadd rendeljek ételt!”
Mit akartam még mondani, ami ide tartozik?
Tudjátok... Nem?
Mikor szerepeltek a Szezám utcában.
Mindenki volt benne.
Benne voltam a Szezám utca egyik részében, és irónia nélkül mondom.
Ez nem vicc. A testem minden porcikájával így gondolom.
Az volt életem legjobb napja.
Ami szép és jó, de azóta is élnem kellett.
És ha teljesen őszinte akarok lenni, szinte minden nap ezen kapom magam:
"Mi a faszom értelme van bárminek?”
A Szezám utca idején azt mondták nekem: "Ennél már nem lesz jobb.”
Aztán elmentem a Fehér Házba, és annál nincs jobb.
Igen, találkoztam az elnökkel, de ő nem a Nagy Madár.
Komolyan aggódom, hogy ha valaha gyerekem lesz,
és ő egy nap ezt kérdezi:
"Az volt életed legjobb napja, amikor megszülettem, ugye?”
Én ezt mondom: "Nem...
nyilván nem.
Találkoztál a kurva Elmóval?
Mert én igen.
Te arrogáns szardarab.
És ha Joe Bidennél lett volna szuper csípős Cheetos,
csak a harmadik lennél.”
Az érdekes, ha benne vagy a Szezám utcában... Micsoda mondat!
Az érdekes az...
Mikor forgattam, volt elképzelésem, hogy ki lesz a kedvencem,
de mikor ott voltam, nem ő lett a kedvencem.
A kedvencem a Süti szörny lett.
Nem számítottam rá.
A Süti szörny meglepett. Mondom: "Kurva élet, de vicces vagy!“
Hazafelé azon tűnődtem: "Miért szeretem ennyire a Süti szörnyet?”
Gondolkodtam, és arra jutottam: "Mert a Süti szörny függő.”
De a függősége azon pontján találkozunk vele, mikor még mókás.
Pár hónap múlva már nem akarsz Sütivel lógni.
Süti nagyon hamar egy kibaszott rémálom lesz.
De Süti most még a csúcson van, tudjátok, hogy értem?
Tényleg azt gondolom, hogy kellene egy beavatkozásos rész
a Szezám utcában, amikor a Nagy Madár visszamegy a fészkébe,
és az alatta levő pénz hiányzik.
Sütimorzsa-útvonal jelzi.
A Süti szörny bemegy a konyhába, felkapcsolja a villanyt,
ott állnak felsorakozva, és Elmo azt mondja: "Elmo szerint gondod van.”
Ezt a legelején kellett volna mondanom.
Imádom az országotokat.
Ezt ki kell mondani. Imádom az országotokat.
Igen. Oké.
Imádom az országotokat. Semmi megjegyzés.
Semmi megjegyzés. Úgy tűnik, minden... jó.
Semmi megjegyzés.
Egy megjegyzés. Csak egy. De nagyon apró.
Minden más tökéletes. Semmin sem változtatnék.
Az egyetlen megjegyzés nagyon apró, és biztosan kulturális oka van.
Nem értem a mosdóhelyzetet.
Nevezzetek ódivatúnak,
de nem akarom látni, mikor szartok.
Nem értem, a fülkeajtók miért csak a törzset takarják, semmi mást.
Látszik a pöcs, a golyók, a kaka és az arc,
de a mellkas nem, mert az undorító lenne.
Igazatok van.
És ha ez még nem lenne elég, semmi pánik, mert mindig van
végig egy óriási függőleges rés, hogy végül mindent lehessen látni.
Akárhány wc-be megyek be, szembenézek egy erőlködő férfival.
"Helló! Jól vagy, haver? Több rostot kéne enned. Jól vagy?”
Nagy ritkán szerencséd van, és találsz olyan wc-t,
ahol a fülkének vannak falai és ajtaja,
de ezeken a wc-ken olyan zár van, ami csak egy gomb,
amit megnyomsz, és fogalmad sincs, hogy ezzel bezártad-e.
És a fajansz mindig túl messze van.
Mindig arra gondolsz: "Biztonságos?”
De csak úgy tudod ellenőrizni, hogy zárva van-e, ha kinyitod, szóval...
Vagy állandóan zárva van, vagy állandóan nyitva.
Mintha Schrödinger kakáját akarnád kitolni magadból.
Angliában, ha nagy dolgunk van, bemegyünk egy bank széfjébe,
egy tengeralattjárón a Temze alá...
ahogy Winston Churchill akarta.
Két megjegyzés, csak kettő.
Minden más tökéletes. Semmin sem változtatnék, esküszöm.
Csak egy kis megjegyzés, és biztosan kulturális oka van.
Remélem, nem értitek félre,
de úgy vélem, ahogy az amerikaiak befejezik telefonhívásokat,
az agresszív és udvariatlan.
Angliában kb. 25 percbe telik lezárni egy telefonhívást.
Mi így zárjuk le a hívásokat: "Köszönöm.
Jó volt beszélni. Sok puszi mindenkinek. Igen, jó cucc, holnap beszélünk.
Sok puszi mindenkinek. Ügyes meg minden.
Igen, oké. Önnek is jó éjt, uram.
Oké, sok puszi mindenkinek. Igen, köszönöm.
Jót beszélgettünk, köszönöm. Köszönöm, sok puszi. Oké, köszönöm.
Köszönöm, viszlát.”
Amerikában megkapják az infót, és azt mondják: "Ja.”
Valahányszor telefonálok egy amerikaival,
letesszük, és úgy érzem, szörnyű rosszat tettem.
Azonnal írok neki: "Jók vagyunk?”
És mindig visszaírnak: "Minden oké.” Pont, semmi puszi.
Én meg: "A picsába, rosszabb, mint gondoltam.”
Visszaírok: "Szakítunk?”
Ő meg: "A könyvelőd vagyok, miről beszélsz?”
Mire én: "Miért vagy ekkora picsa?”
Ajjaj!
Ajjaj, foglalkozzunk azzal, ami történt!
Lazán kimondtam a P-betűs szót.
Mikor megérkeztem a reptérre, azt mondták, talán kitoloncolnak,
ha ezt teszem.
Mert az amerikaiak szerint ez csúnya szó.
Beszélhetnénk róla bátran és felnőtt módjára?
Mi a fene bajotok van, picsák?
A picsa a kedvenc részem egy emberen.
Miért nem ünneplitek?
Angliában ezt a szót használjuk mindenre.
Igen, talán csúnyán hangzik: "Ki ez a picsa?”
Ha meglátom a legjobb barátomat, azt kiáltom: "Picsa!”
Mert szeretem. Tudjátok, hogy értem?
És annyi árnyalat van benne, Annyi helyzetben használható.
Olyan, mint a hópihe az inuitoknak.
Képzeld el, hogy bulizni voltál a lányokkal,
mész haza,
a férjed végre kipakolt a mosogatógépből,
és ott hagy egy üzenetet: "Szívesen.”
Te meg: "Te kis picsa!”
Vagy mikor végre találkozol a feleséged barátjával, Svennel,
akivel teniszezni jár,
de biztosított, hogy meleg, de mikor végre találkozol vele,
azt mondod: "Ez a picsa?”
Remélem, már világos, miért csinálom ezt a turnét.
Próbálom elhozni a picsát Amerikába.
Igen, szóval...
Ez igazából fontos munka.
Ezt a műsort is úgy akartam hívni: A picsa küldetés.
De senki sem tanácsolta, akit ismerek.
Kicsit olyan, mint az a kifejezés,
hogy "Hogy néz ki!” Nem tudom, itt használják-e.
Apám...
Nem zavarja, ha elmesélem. Filmre vesszük. Büszke lesz.
Apám hatalmas perverz, és...
Ha találkoztok apámmal, és szórakozni mentek vele,
egész éjjel mutogat a vonzó nőkre,
és azt mondja: "Kurva életbe!
Kurva életbe!
Odanézz, hogy néz ki!”
Kilenc hónappal később megszülettem.
Három megjegyzés, csak három.
Minden más tökéletes, semmin sem változtatnék.
Egy apró kis megjegyzés, és biztosan kulturális oka van.
Csodálatos itt, és tényleg csodálatos,
de ha őszinték vagyunk, néha kicsit sértő.
Nem mindig érzem magam biztonságban.
És...
Volt egy tapasztalatom New Yorkban. Biztos veletek is volt már ilyen.
Pár napja történt.
Egy baráttal voltunk szórakozni. Fél 12 lehetett.
Elbúcsúztam, és metróval mentem vissza a hotelbe.
A metró tele volt. Nagy volt a zsúfoltság.
A szerelvényem beért az állomásra,
mindenki kiszállt a vagonomból, kivéve engem és még egy embert.
Amint az ajtók becsukódtak,
elsöprő késztetést éreztem, hogy az illetőhöz forduljak, mondván:
"Most kurvára megölöm.”
Nem tettem, de ezt éreztem, és erős érzés volt.
Azt gondoltam: "Talán túl régóta vagyok itt.”
A következő részhez nincs átvezető szövegem,
ezért szünetet tartok.
Anyukám nagyon dögös.
Dögös anyám van.
Van egy szexi, dögös, formás, káprázatos mamám.
"Mesélje el, miért jár a terápiára, Brett.” Van egy...
Van egy dögös, szexi, formás, szexi, formás, káprázatos mamám.
Ne akadjatok ki, amiért ezt mondom!
Ezek nem az én szavaim.
Minden egyes ember ezt mondja, aki valaha találkozott az anyámmal.
De akik megismerik anyámat, odajönnek hozzám,
és azt mondják: "Úristen, most találkoztam anyukáddal. Olyan dögös!”
És a mai napig
nem tudom, mit kellene válaszolnom erre.
Ezt kellene mondanom? "Baszki, igen.
Tényleg az!
Láttam meztelenül.
Lehet, hogy ő már nem dolgozik, de a cickói igen.”
Pacsi!
"Voltam benne, tudod, hogy értem?”
Jaj, ne!
Kár. Úgy sajnálom. Olyan ízléses esténk volt.
Milyen kár!
Őszintén mondom, sokszor megtörténik,
hogy mikor arról beszélnek, kinek az anyja nem dögös, azt gondolom,
azt illik mondanom: "Anyukádnak fantasztikus személyisége van.”
Jó közönség vagytok, New Jersey. Jó közönség. És úgy tűnik...
Eléggé elvonja a figyelmem egy gyerek...
az első sorban. Te gyerek vagy?
Embergyerek?
Igen.
- Hány éves ez a gyerek? - Tizenkettő.
Tizenkettő vagy? Oké. Nagyon sokat fogsz tanulni. És...
Örülök, hogy itt vagy.
És mikor majd mesélsz a terapeutádnak erről a napról, jusson eszedbe...
jusson eszedbe, hogy jót akartam.
Köszönöm, hogy itt vagy.
Intelligensnek tűntök, és úgy tűnik, tudjátok kezelni a komoly dolgokat.
Gondolom, ezért jöttetek stand-upra, igaz?
Beszélhetünk komoly dolgokról, baszki.
Rettentő sok minden történt az elmúlt pár évben, igaz?
Ott volt a járvány, a háborúk,
és ami ennél is rosszabb, itt vannak a férfiak.
A férfiak rosszak!
A férfiak cikisek. A férfiak rosszak.
Azt hiszem, naprakész vagyok az ilyen hashtagekkel: Lejárt Az Idő,
Én Is és Ugye, Te Nem?
Nézzétek, íme az igazság. Szívesen megosztom veletek.
Okos embernek tűntök. Elmondom a kurva igazat.
Mindig is tudtam, hogy a férfiak rosszak.
Keddenként titkos találkozóink vannak, és dicsekszünk vele.
A gyógyszertárnál. De...
nem tudtam, hogy ennyire rosszak.
Minél többet olvasok és hallok, annál kínosabban érzem magam,
mikor bemutatkozom másoknak. Kedvem lenne azt mondani:
"Nyilván férfi vagyok, de nem vagyok férfi.”
Rájöttem, hogy ilyen lehetett németnek lenni...
az elmúlt 75-80 évben. Akivel csak találkozol, azt mondod neki:
"Nyilván német vagyok, de nem vagyok náci.”
Mindenki azt kérdezi: "Biztos?
Mert szőke vagy, kék szemű, és rendkívül hatékony.”
Mire te: "Nem, de adok pacsit, normális vagyok.”
Innen lehet tudni, a pacsiból.
Kérdezzétek meg Elont!
De ez egyre rosszabb.
Minden nap olvasok valamit, amiért úgy érzem, rossz csapatban vagyok.
Kínos. Japánban egyes férfiak párnákat vesznek el,
mert nem bírnak a nőkkel. Mi a faszom történik?
Nézzétek, nagyon jól tudom, hogy már az problémás,
ha beszélek róla a színpadon.
Mert vigyázat, spoiler, férfi vagyok.
Néhányan talán azt gondoljátok: "Mire készül?
Mi ennek a beteg fasznak a célja?”
Mintha Darth Vader azt mondaná: "A rohamosztagosok rosszak.
Vissza a Halálcsillagra! Nálam biztonságban vagytok.”
Ez az utánzás nem lesz jobb.
Hat hónapja dolgozom rajta. Azt mondanám, egyre rosszabb lesz.
De ez a férfidolog kikészít. Tényleg kikészít.
És minél többet beszélek róla másoknak,
minél többet hallok és olvasok, azt gondolom:
"Azt hiszem, nincs más megoldás, mint...
azt hiszem, meg kell ölni minden férfit.”
Nem kell durvának lennie, nem kell csúnyának lennie.
Fogtok egy halom pornót, szexrobotot és párnát,
behajítjátok az óceánba, és a férfiak egyesével bevonulnak utánuk.
Azért mondom el nyilvánosan, mert azt remélem,
hogy mikor elrendelitek ezt a selejtezést, engem megtartatok kabalának.
Nagyon jó leszek. Főzök, takarítok, és egy szavam sem lesz.
És ebben a csak női, új társadalomban egyszer csak
úgy döntötök, szaporodni akartok nyilván nem én kapok szexet,
nem is akarnám, nem is kérném.
De ha szaporodni akartok, csak bólintsatok,
és hagyok egy kis bögre ondót egy biztonságos helyen.
Érdekes felfedezés, angolnak lenni az országotokban.
Azt mondom, "kis bögre ondó”, és szerintetek ez bájos?
A "kis bögre ondó” angol akcentussal olyan, mint egy gyerekkönyv.
"A kis bögre ondó, akinek sikerült”.
Ez nem működik amerikai akcentussal:
"Hagyok neki egy kis bögre ondót.” Erre azt mondod: "Úristen!
Kérem, ne tegye, uram! Kérem, tartsa meg az ondóját, fiatalember!”
Nem láttam a Downton Abbey-t, de tudom, hogy népszerű errefelé.
Gondolom, minden részben ez van: "Őlordsága, a kis bögre ondó.”
"Mit vigyünk hálaadásra?” "Egy kis bögre ondót.”
"A keresztelő hamarosan...” Hagyjuk!
Szerintem a toxikus férfiasság létezik. Szerintem létező dolog.
Szerintem az én generációmtól és nálunk idősebbektől ered.
Arra neveltek, hogy ne legyünk nyíltak, ne legyünk sebezhetők,
mert az rossz, az gyengeség.
Az egyik, amivel harcolhatunk ellene,
ha megtanuljuk, hogy több mindent mondjunk el.
De volt, hogy elmondtatok valamit egy barátnak,
és ő is elmondott valamit, és utána arra gondoltatok,
bár sose mondtátok volna el?
Van egy volt barátom.
Már nem a barátom a kis kitárulkozásunk miatt.
Egész életemben ismertem a fickót. Egy iskolába jártunk, együtt nőttünk fel.
Szinte családtag. A halálom árán is megvédeném.
Ha most ismerném meg, talán nem barátkoznánk,
de együtt nőttünk fel, ezért szinte családtag.
A halálomig védelmezném.
Olyan fickó, akire azt mondjuk, aranyszíve van,
de ezt a kifejezést sosem használjuk azokra, akiknek aranyszíve van.
Az aranyszív olyan kifejezés, mint a "Lehetek őszinte?”
A "Lehetek őszinte?” sosem végződik jól,
sosem végződik úgy, hogy "Szeretlek.”
A "Lehetek őszinte?” olyasmivel végződik, mint:
"A hangtól, ahogy eszel, kedvem lenne megölni magam.”
Mindegy, iskolai barát, egész életemben ismertem, aranyszívű.
És pár éve volt egy megvilágosodásom.
Mondom: "Semmit sem tudunk egymásról.
Semmit sem tudunk. Együtt nőttünk fel.
Sose beszélünk semmiről.” Ezért azt mondtam: "Kipróbálunk valamit?
Menjünk bulizni, igyunk pár italt,
és próbáljunk meg beszélni arról, hogy mit érzünk, meg ilyen szarságok.”
Azt felelte: "Idegösszeroppanásod van?”
Azt mondtam: "Meglátjuk.” És...
elmentünk, megittunk pár italt, és először én beszéltem.
Hangosan kimondtam valamit, amit előtt soha.
Az akkori barátnőmről beszéltem, és azt mondtam:
"Azt hiszem, szeretem. Úgy érzem, szeretem,
de mikor bulizom, folyton más emberek vonzanak.
Nem tudom, természetes-e, ilyen-e az ember,
vagy ez azt jelenti-e, hogy nem szeretem.”
Mire ő azt mondta: "Igen.
Tudom, mire gondolsz.
Néha...
mikor kicsit elegem van a feleségemből, ebédidőben bemegyek a belvárosba,
egy sikátorba, és leszopatom magam egy kurvával.”
Mire én: "Igen.
Szintúgy.
Hasonlóan vagyok én is. Értem, a történetem hogy vezetett a tiédhez.
Szintúgy.” És arra gondoltam, nem tudom, mit kellene most mondanom.
Rendesen összezavart.
Talán nem kellene hibáztatnom.
A szégyen az, ami sikátorokba űzi.
Ugyanakkor azt hallottam,
férfiként kötelességünk figyelmeztetni egymást.
Ezért azt mondtam neki: "Nézd, haver...
nem mondunk olyat, hogy ’kurva’”.
Nézzétek...
Aggódom...
hogy a lebőgéstől való félelmem...
jóval nagyobb...
mint az ösztönöm, hogy megmentsek egy életet.
Ahol lakom, van egy kutya az utcánkban.
Nagyon kedvelem ezt a kutyát. Jó kutya.
Nem az utcán él. Van háza.
Van egy szobatársa. Egy nővel él.
De néha a kutya az utcán van. És nagyon kedvelem.
Jó kutya. Szóval, valahányszor meglátom a kutyát,
megállok, és meg... Milyen szót is használtok?
- Pet - Pet, igaz?
Van egy kérdésem hozzátok.
Kifogytatok az igékből?
Kisállatozod a kisállatodat?
Nem bánsz kutyául a kutyáddal, tudjátok, hogy értem?
Ettől hátborzongatóan hangzik.
"Kimennél a farmra, malackodni a malacokkal?”
"Nem, kösz, amerikaiak.”
Durva.
Kedvelem azt a kutyát. Valahányszor meglátom,
megállok, és megcirógatom. Még rosszabbul hangzik.
Ez rosszabb. Nézzétek, valahányszor...
Megállok, és megérintem.
Megborzolom a szőrét. Ráteszem a kezem a kutyára.
Nem, én nem... Ne nézzetek így rám!
Nem akarom, hogy az maradjon meg:
"Nem jól utánoz, és szerintem megdugott egy kutyát.”
Nincs semmi köztem és...
Plátói kapcsolat van a kutya és köztem, hogy világos legyek, oké?
Részemről. A kutya nevében nem beszélhetek.
Nem adok szavakat a kutya...
Nem adok semmit a kutya szájába, oké?
Egy férfi és egy kutya barátkozhat szex nélkül?
Én úgy gondolom.
Oké? Valahányszor meglátom a kutyát, megállok, és integetek, oké?
Messziről integetek.
Egy nap kint vagyok az utcán, meglátom a kutyát a nővel,
megállok, és csevegek a nővel, nem a kutyával.
A nő azt mondja: "El kell intéznem valamit.
Ráérsz egy kicsit? Elvinnéd sétálni a kutyát?”
Azt feleltem, örömmel.
Akkor voltam először egyedül a kutyával,
amire teljes mértékben jogom van. Papírom van rá.
Ott a kutya a pórázon.
Elviszem a parkba.
Egyenesen a park közepébe megyek.
Leveszem róla a pórázt,
és a kutya azonnal
egyenesen a főút felé iramodott.
Sokan voltak körülöttem,
és azt gondoltam, nem akarok jelenetet.
Az egyik legnagyobb félelmem, hogy egy GIF jár rólam körbe:
"Baszki a falábam!” Tudjátok, hogy értem?
Ezért arra gondoltam, hagyom meghalni.
Gondoltam, azt mondom a gazdájának: "A kocsi a semmiből bukkant fel.”
De nem így volt. Egyenes volt az út.
Négyszáz méterre el lehetett látni.
"Nem hallottam, hogy jön.”
Nem elektromos volt, hanem benzinzabáló kocsi.
Őszintén elgondolkodtam, hogy jobb, ha nem lesz gyerekem.
Mert ha, mondjuk, seggfej gyerekem lenne...
Ha seggfej gyerekem lenne, és együtt lennék vele valahol,
és a seggfej kölyök bajt okozna valahol,
és valaki megkérdezné, kinek a gyereke, azt mondanám:
"Nem tudom, de elég borzalmas.”
Tudnák, hogy az enyém. Nagyon szőrös lenne.
Egy kis vérfarkaskölyök, aki úgy fut, mint Eddie Munster.
"Biztos nem ismeri?” "Életemben nem láttam.”
"Miért hívja apunak?” "Engedj el, ifjabb Brett!”
Nézd, New Jersey...
Hallottam a hangokat, és gondolom, ezt el kell mondanom...
különben nem fogjátok élvezni az előadás többi részét.
A kutya túlélte.
Oké.
Jól van. Igen.
Kemények vagytok, mi? De nem bírtok kezelni egy sztorit,
amiben egy kutya talán meghalt. A kutya teljesen jól van, oké?
Az történt, hogy a kutya elfutott erre,
aztán arra, és jót sétáltunk, aztán hazavittem, és szeretkeztünk, oké?
Ez mindkettőnk számára a boldog vég.
Mit gondoltok, miért olyan szőrös a gyerekem?
"Szükségtelen, Adam.”
Sajnálom. Pedig ízléses esténk volt.
Mi az? A bicepszem?
Igen, én...
Igen, edzőterembe járok.
Muszáj, mert sokáig kell ezt tartanom.
Igen. Beszélhetünk róla, ha szeretnétek.
Jól van, edzőterembe járok.
Edzőterembe járok. Elnézést a hölgy miatt. Beszélek az edzésről, rendben.
Rendszeresen edzőterembe járok.
Spirituális okokból járok edzőterembe.
Azért megyek, mert szeretnék jól kinézni meztelenül.
De őszintén szólva nem szeretem az edzőtermet, ahová járok.
Sőt, utálom. Csak azért járok oda, mert az van legközelebb.
De ez igazi tesztoszterondús edzőterem, ha ez nem egy pizza neve.
Igazi tesztoszterondús és sajtos pizza edzőterem.
Tudjátok, hogy értem? Olyan férfiak vannak ott,
akik csak állnak kedvetlenül, és bámulnak egymásra.
Én csak az erőkeretet akarom használni,
de valaki mindig órákig ott van, míg végül megkérdezem: "Használhatnám?”
Mire az illető: "Kopj le!”, erre én: "Igen, jó.”
És inkább sajátsúlyos guggolásokat csinálok.
De egyik nap valami történt az edzőteremben. Ez így igaz,
és bemutatja a zene hatalmát.
Nem tudom, véletlen volt-e, vagy valaki szándékosan csinálta,
vagy a lejátszási lista véletlenszerűre volt állítva,
de ez a dal szólt az edzőteremben.
Mindenki kurva fenyegetően meredt egymásra,
súlyt emelt, és rosszkedvűen nézett.
És aztán jött a következő dal, és az ez volt.
És minden megváltozott.
Nem tudom, láttatok-e már férfit vágyakozva súlyt emelni.
Van ilyen. Sírva fekvőtámaszozó férfi.
A férfi a futópadon abbahagyta a futást, és elkezdett magába nézni.
Aztán a férfi az erőkeretnél
odajött hozzám, és azt mondta: "Bocs, hogy agresszív voltam, tesó.
Azt hiszem, azért, mert anyám nem adott elég figyelmet gyerekként.”
Mondom, értem.
Azt mondta: "Akarod használni a súlyokat?” Erre én: "Használjuk együtt!”
Tudom.
Igaz történet, szóról szóra.
Azt hiszem, az igazi súlyok a barátok, akiket útközben szerzünk.
Végül összebarátkoztam az egyik fickóval.
Van egy dolog a férfiakkal, akik edzőterembe járnak,
egy olyan rész, amit én kihagyok, mikor túl sokat edzenek,
és ilyenek lesznek: nagy, nagyobb, piramis.
Tudják, hogy értem? Nagy, nagyobb, emberi Toblerone.
Összebarátkoztam az egyik ilyen Toblerone pasival.
Beszélgetni szoktunk egy kicsit edzés után,
aztán pár hónapra eltűnt, és nem láttam.
Majd visszajött, és én megkérdeztem: "Hol jártál?”
Kiderült, hogy elutazott edzeni Kínába,
hogy saolin harcos legyen, vagy valami ilyesmi.
Mikor visszajött, megkérdeztem, milyen volt.
Azt felelte: "Igazából kurva elképesztő volt.
Hajnali háromkor felébresztettek, és zsákokkal ütöttek.”
Azt mondtam, elképesztően hangzik.
Ő azt mondta: "Nagyon magasra tudok rúgni.” Én meg: "Király.
Milyen magasra tudsz rúgni?”
Azt felelte: "Le tudnám rúgni a hülye fejedet.”
Mire én: "Érdekes mértékegység.”
De mondott valamit, amit teljesen elhittem.
Azt mondta, a kiképzés miatt mostantól,
ha egy bárban van vagy valahol, és valaki kikezd vele,
a törvény miatt most háromszor el kell mondania,
hogy ő egy halálos fegyver,
mielőtt harcba bocsátkozna.
Semmi sem vált ki gyorsabban egy verekedést...
mint mikor valaki azt mondja: "Halálos fegyver vagyok.”
"Mi van?” "Hallottad, mit mondtam?” "Igen, hallottuk.”
"Figyelj, még egyszer! Halálos fegyver vagyok.”
"Kimenjünk?”
"Várj! Halálos fegyver vagyok.”
Mi vagy te, a szaros Beetlejuice?
De igazából elhittem neki. Számomra volt értelme.
Csak nemrég jutott eszembe, hogy ha ez igaz,
ez azt jelenti, ha egy nap megöl valakit, a bíróságon
a bíró azt mondhatja: "Elnézést, uram, ellenőrizhetem?
Kimondta háromszor, hogy halálos fegyver?”
"Igen.” "Ügy elutasítva. Nem bűnös.”
"A nő aludt, mikor mondtam, de mondtam.”
A nő nem valódi.
A kutya túlélte.
Mikor fogtok bízni bennem?
A világ minden dolga közül,
és jó sok van, ha őszinte lehetek egy percre,
azt hiszem, van egy nagyobb ügy, amiből a többi ügy ered.
És ez az ügy a vagyoni egyenlőtlenség.
A gazdagok és szegények közti szakadék borzalmas.
Úgy tűnik, egyre rosszabb lesz.
És azt hiszem, ebből erednek a gondjaink.
Azt hiszem, az egyetlen módja,
hogy meg tudjuk oldani, ha megadóztatjuk a gazdagokat. És...
Nagyon lelkes vagyok emiatt.
Sok ilyen felvonuláson voltam a barátaimmal.
És...
aztán pár évvel ezelőtt...
állást kaptam.
És életemben először egész jól fizettek.
Ott voltam az egyik ilyen felvonuláson a barátaimmal, és ezt kiabáltam:
"Gazdagok, adózzatok!”
"Talán egyéni megítélést kellene alkalmazni.
Hallgassuk meg őket!
Néhányuknak jó szíve van. Aranyszíve, ha úgy tetszik.”
Megmondom az igazat. Benne voltam a Ted Lassóban.
Köszönöm.
Köszönöm szépen. És örökké hálás leszek érte.
Megváltoztatta az életemet.
Előtte hosszú évekig dolgoztam.
Kiderült, hogy nagy különbség, ha az emberek nézik is.
A Ted Lasso előtt mindenfélét csináltam, de sikertelen voltam:
"Viszlát, húszas éveim, abszolút időpocsékolás voltatok.”
A Ted Lasso megváltoztatta az életemet.
Kivételezettnek érzem magam, odajönnek hozzám,
és azt kérdik: "Miben játszol legközelebb?”
És mivel nagylelkűek vagytok velem,
megosztok egy különleges infót.
De nem mondhatjátok el senkinek,
mert a különkiadás még nem jelenik meg egy darabig.
Voltam LA-ben. Egy műsort próbáltam eladni.
Nagyon izgatott vagyok, Még nem adtam el, de közel járok.
De azért elmondom.
A következő műsor, amit meg akarok csinálni,
azt a címet kapná, hogy "Ecstasy harc”.
Erről szól: fogunk két magasan képzett MMA harcost,
beadunk nekik ecstasyt 30 perccel a mérkőzés előtt,
aztán félórával később betesszük őket egy ketrecbe, és összeeresztjük.
Ők meg így mennének egymás felé.
"Olyan nagy vagy.”
"A bőröd olyan feszes.”
A bíró egymás felé löki őket,
de ők csak szaglásszák egymás nyakát, és nyomkodják egymás fejét.
A bíró: "Szétválni!” Ők meg: "Hagyjon békén!”
És csak ölelkeznek és ölelkeznek.
Nem engedik el egymást, csak ölelkeznek és ölelkeznek.
Végül a földre kerülnek, és ölelkeznek.
Aztán csak fekszenek ott egymás karjaiban, felnéznek,
és az egyik azt mondja: "Ez egy ketrec.”
Mire a másik:
"Ha belegondolsz, minden ketrec?”
Köszönöm.
Köszönöm szépen. A műsoreladások jól mennek.
Mark Cuban igent mond, szóval majd meglátjuk.
Figyelmeztetés: amit most mondani fogok,
az a legvitatottabb dolog lesz, ami ma este elhangzik.
Kapaszkodjatok, átérünk ezen a jeleneten, és onnantól fogva könnyű lesz.
Elmondok valamit...
mert azt gondolom, fontos elmondani az igazat.
Nem akarom olyannak tettetni magam, amilyen nem vagyok.
Kimondom, aztán ez van, oké?
Szeretem a musicaleket. Jól van?
Szeretem a musicaleket.
Már nem akarok úgy tenni, hogy nem. Szeretem a musicaleket.
Szeretem a musicaleket, de utálom a színdarabokat.
A darabok unalmasak, és ezt mindenki tudja.
Ha már tetszett egy musical, nehéz visszatérni a színdarabhoz.
Ha megtapasztaltad "Az álmom szárnyain” nagyszerűségét,
nehéz felfogni bármit abból, hogy "Lenni vagy nem lenni”.
Erről van szó. A színdarabok unalmasak,
és bárki, aki mást mond, hazudik nektek és magának.
Csehov lekophat.
És Shakespeare... miért beszélünk még mindig erről a picsáról?
Elmentem megnézni a Rómeó és Júliát.
Ez a West Side Story pontos koppintása.
Azt hitted, nem vettem észre, mert kivetted a csettintést, William.
Ugyan már!
És ha Shakespeare olyan zseniális író,
beszéljünk a Rómeó és Júlia cselekményéről!
Az első két felvonás oké. Szerencsétlen szerelmesek, jó.
Júlia azt mondja: "Hozzá akarok menni Rómeóhoz.” Az apja nemet mond.
És bezárja a szobájába egy pappal és egy dadussal. Oké.
Azt kérdi: "Mit tegyek?” A pap azt mondja: "Van egy ötletem.”
Sosem jó jel, ha egy pap azt mondja egy gyereknek, hogy van egy ötlete.
Azt mondja: "Van egy mérgem, nem próbáltam ki,
de nagyjából biztos, hogy ha beveszed, halott leszel 48 órán át,
eltemetnek, meggyászolnak,
ott hagynak egy kriptában, aztán két nap múlva
Rómeó eljön, te felébredsz, és elszökhettek.
Ha Shakespeare olyan jó író, a következő sorban Júlia azt mondaná:
"Van valakinek más ötlete?
Ez kurvára para.”
"Nem, Júlia, ez a legnyilvánvalóbb dolog.
Legyen a 48 órás méreg dolog.”
"Nem surranhatnánk ki hátul?”
"Bocs, nem, legyen a 48 órás méreg dolog.”
"Azt mondod, lesz temetés?”
"Igen.” "És ha elhamvasztanak?” "Túlagyalod, Júlia.”
Elmentem megnézni a Hamletet vagy a Macbethet, nem tudom, melyiket.
Elmentem megnézni a Hamletet vagy a Macbethet,
mindkettő zagyvaság, igaz?
Ilyen alacsony volt az emberek mércéje a szórakozásra.
A Hamlet vagy Macbeth, nem tudom, melyiknek a közepén...
A Hamlet vagy Macbeth közepén az egyik szereplő ezt mondja:
"Nos, igen. Mint a nyúltól az oroszlán.”
Az emberek nevettek. Én meg dühöngtem.
Lopakodtam a folyosón: "Szórakoztok velem?
Nektek ennyi elég?
Menjetek el egy nyilvános stand-upos estre!
Valaki majd megkérdi, hol vannak a peruiak.
Attól eldobjátok az agyatokat.”
Tudom, hogy egy nap benne leszek egy darabban,
és felhasználják ellenem ezt a jelenetet.
De tisztázzunk valamit! Nem mondtam, hogy nem mókás darabban játszani.
Darabban játszani mókás. Nézni unalmas.
Nézzék meg a darabomat!
Utálom a darabokat, de szeretem a musicaleket.
Mert a musical olyan színdarab, amiben történnek dolgok.
De bármennyire is szeretem a musicaleket, sosem tudnék musicalben játszani.
És nem azért, mert nem tudok énekelni vagy táncolni. Nem tudok.
Inkább mert... bár szeretem a musicaleket,
sosem menne az arc...
amit minden színésznek kell vágnia minden musical elején,
anélkül, hogy ártani akarna magának.
De mivel ezt filmre vesszük, bemutatom önöknek.
Megpróbálom azt az arcot. Mindenki látott már musicalt, igaz?
Van ostoba, van nehéz, van mély, van léha.
Minden musical elején kijön egy színész a színpadra ilyen képpel.
New York City, sikerült.
Kurva életbe, belehánynék a saját számba.
Elértünk az előadás kapcsolati részéhez.
Vannak itt házasok?
Sok házas van.
Házas vagy? Mennyi ideje?
Közel 30 éve.
Közel 30 kibaszott éve. Tiszteletem.
Ez rekordnak tűnik. Meg tudja valaki dönteni?
Negyvenhét.
Negyven-kibaszott-hét arra.
Ez nagyon furcsa licit. Senki sem nyer semmit.
De elnyeri a tiszteletünket. Negyvenhét, 30.
Nem fogok viccet csinálni a házasokból.
Csak tiszteletet érzek a házasok iránt.
Sosem voltam házas.
Sosem tettem fogadalmat sem Isten, sem a törvény előtt, de ti igen,
és biztosan komolyan gondoltátok...
akkor.
Sosem voltam házas.
Az igazság az, hogy sosem akartam megházasodni.
És nemrég jutott eszembe, miért.
Azt hiszem, a stand-up miatt.
Szerintem a stand-up elszúrta nekem a házasságot,
mert gyerekkoromtól odavoltam a stand-upért és a szitkomért,
ami azt jelenti, egész életemben egy sztereotípiát láttam a házasságról.
Azt hittem, a házasság az, amiben a férfi együtt él egy nővel,
aki soha többé nem akar szexelni vele.
Minden szitkomban mindig ezt mondják:
"Deborah, miért nem dugunk?” Tudjátok?
"Minden csütörtökön az NBC-n.
Frigid Frieda visszatér.” Értitek?
Mindig azt gondoltam: "Szeretem a szexet. Szörnyen hangzik. Miért tesz ilyet bárki?”
De mostanában sok hosszú távú kapcsolatban élő
hetero párral beszéltem, és a szexuális életükről
kérdeztem őket, mert perverz vagyok.
És mert nem értem a csevegés alapjait.
Azt vettem észre, hogy a túlnyomó többség szerint
ez a sztereotípia épp fordítva van.
A legtöbb férfi, akivel beszéltem, azt mondja: "Eleget szexelünk.”
A legtöbb nő azt gondolja, nem szexelnek eleget.
És az ok, amiért olyan halálos csend lett...
mert ez igaz.
Szent szar, ez feszült volt.
Ha ez a helyzet, és igen, egyértelműen az,
akkor miért ez a helyzet? Szerencsére van egy elméletem,
különben ez a jelenet nem futna ki sehová.
Azt hiszem, azért, mert a szex fura, igaz? A szex fura, főleg, ahogy én csinálom.
Mármint...
A kutya túlélte. Nézzétek!
A szex furcsa, főleg, mikor elkezdjük.
A szex elejét nagyon stresszesnek találom.
Ugyanazt érzem a szexről, mint az ecstasyről.
A felvezetésnél mindig ideges vagyok.
"Remélem, minden rendben lesz.”
Mikor már csinálom, arra gondolok: "Miért nem csinálom ezt mindig?”
Mert az két teljesen más létállapot, igaz?
Az egyik emberi, a másik állati.
Elég nagy akadályt kell leküzdened, hogy egyik állapotból a másikba juss.
És mindenkinek meg kell tennie.
Mint mikor valaki TED előadást tart.
Valaki TED előadást tart.
Azt mondja, "az univerzum” vagy valami.
Ugyanez az ember pár órával később talán ezt csinálja.
Én nem így csinálom.
Próbálok érvelni. Ez nem...
nem pontosan... Ez csak túlzás.
Okos embereknek is meg kell tenniük. Albert Einstein egy nap azt mondta:
"E=mc2”, és később...
Nagy akadályt kell leküzdened, hogy egyik állapotból a másikba juss.
Ezért gondolom, hogy a szexuális visszautasítás a legmegalázóbb.
Olyan, mint mikor randin vagy, és félreérted a jeleket,
és ezt gondolod: "Ideje állattá válni.”
Felteszed a mancsokat és a majomálarcot, és próbálsz túljutni az akadályon,
a nő meg: "Te mégis mit csinálsz?” Mire te: "A világon semmit.
A világon semmit. Élveztem a beszélgetést. Folytassuk!
Néztem egy színdarabot. Imádtam.”
És ezért gondolom...
hogy a kapcsolat elején könnyű egy férfinak
szexet kezdeményezni, mert a nő nem ismer.
Ezért mondhatod magadnak: "Nagy, erős állat vagyok.
Nagy, erős majomállat férfi vagyok.”
Átjutsz az akadályon, és kezdeményezhetsz szexet.
De amikor együtt vagy valakivel már...
három hete...
valahányszor át akarsz jutni az akadályon, egy részed azt gondolja:
"Nagy, erős majomállat vagyok.
Nagy, erős állat vagyok, de látott sírni
a Sütimester döntője alatt.
Azok a kurva szép pogácsák!”
Szóval még sosem voltam házas. De azt hiszem, megvolt...
mindenféle kapcsolatom, ami csak lehet.
Volt rövid távú, középtávú, hosszú távú, lízing.
Legtovább tavaly jutottam, mikor együtt éltem valakivel,
és az együttélés nagy választóvíz volt,
mert előtte azt hittem, ha van egy barátnőd,
heti három-négy alkalommal találkoztok,
és mikor találkoztok, azt a négy százalékot mutatod magadból,
ami nyilvános fogyasztásra alkalmas.
És ha úgy érzed, a 96% felbugyog,
azt mondod: "Jól éreztem magam, hamarosan találkozunk.”
Hazarohansz, becsukod az ajtót, és regenerálódsz.
Ő a házamban volt. A második napon a 96% ott volt mindenhol.
Azt hitte, nem vagyok komplett, mert mindent wokban főzök.
De ha jó a keverve sütéshez, akkor zabkásának is jó.
Volt egy öltözködési rendszerem, ami megőrjítette.
Megosztom veletek ezt a rendszert, ami megváltoztatja az életeteket.
Így öltözködöm. A nap végén, mikor már nem kell ruha,
leveszem és beteszem a mosógépbe.
Mikor a gép tele van, elindítom.
Aztán mindent átpakolok a szárítógépbe, és elindítom.
És mikor kész van, a szárítógépből öltözködöm.
Aztán a ciklus folytatódik.
Nem vesztegetem az időmet a komódnak nevezett közbenső lépésre.
Nem viszem el az összes ruhámat: "Gyorsan, el kell dugnunk a többi ruhát.
Emberek jönnek a házba.
Ha meglátják, hogy más ruháink is vannak, megölnek.
Nem szabad megtudniuk,
hogy van ruhánk a rajtunk levőn kívül is.”
Gyorsan dugjuk el őket! Vigyük az emeletre!
El kell dugni és összehajtogatni. Tegyük dobozokba!
Nem láthatják meg, hogy vannak ruháink.”
"Tudod, mire van szükségem? Azokból a ruhákból néhányra.
Felmegyek az emeletre, kinyitom a dobozokat és széthajtogatom.”
Mennyi évet megspóroltam!
Szeretnék tudni, hogy nyertem két Emmyt? Kurva sok időm volt.
Szóval most szingli vagyok.
Egy döntés miatt. Az ő döntése miatt.
Igazából közös döntés volt.
Közösen arra jutottunk, hogy pöcs vagyok,
és jobb, ha az exéhez megy hozzá.
Semmi gond, már meghalt.
Ennek örültök?
Milyen fura emberek vagytok!
Hatvankilenc.
Ezt csinálom még 45 percig. Hatvankilenc. A szexpozíció.
Hatvankilenc. A helyzet.
Nekem nem való. Utálom.
Ha érdekelne, senki sem kérdezte.
De attól még megmondom. Utálom a 69-et.
Megmondom, miért.
Nem tudom egyszerre dörzsölni a hasamat és ütögetni a fejemet.
Ez szex. Nem a kurva Cirque de Soleil.
Igen, fontos a kölcsönösség, de lehet felváltva.
A 69 végül 11-ben végződik.
Két egymás mellett fekvő ember, akik büdösek és szégyenkeznek.
Jobban szeretem a 16-ot...
ami seggbekúrás egy terhes nővel.
Nem tudom, ez benne marad-e a szerkesztés után.
A kurva életbe!
Hamarosan elkezdhetünk csomagolni.
Az utolsó, amiről beszélni szeretnék...
Már beszéltem a szerelemről és a kapcsolatokról.
Egy dolog, amiről még nem beszéltem, hogy egyszer tényleg
és őszintén megtapasztaltam a szerelmet első látásra.
Elmentem egy partira, az a nő megfordult,
egymás szemébe néztünk, és azt gondoltam: "A picsába, szerelmes vagyok.”
Van olyan, hogy szerelem első látásra, igaz?
Ha van párod, és nem bólintottál, hosszú lesz az út hazafelé.
"Hallottad, mint mondott?” "Igen, hallottam.
Nem tud utánozni, és szerintem megdugott egy kutyát.”
Megismertem ezt a nőt, összenéztünk.
Kínos, ami lejátszódott a fejemben.
Mikor megláttam, az első gondolatom ez volt:
"Semmi sem számít. Élhetünk a mezőn és ehetünk bogyókat.”
Összejöttem ezzel a nővel, és ez a nő
félig ír, félig kínai, ami azt jelenti, rendkívül szép,
és soha nem szabad utánoznom.
"Hol vannak a kínai írek?”
Összejöttünk, szerelmesek lettünk. Szerintem ez a szerelem. Ez a szerelem?
Szerelem, ha egész nap üzengetünk egymásnak,
üzenet üzenet hátán.
És egyszer csak nem válaszol rögtön
az egyik üzenetre, mire azt gondolod: "Viszonya van.
Nem írt vissza. Épp benne van egy pöcs.
Egy nagyobb pöcs, mint az enyém. Végre kielégült. Oké.
Biztos bejött még egy pöcs, és tele van a keze.
Nem tud üzenetet küldeni. Oké.
Biztos jött még egy pöcs, és az most a szájában van,
különben szólna Sirinek, hogy küldjön üzit.
Tudtam, hogy ez lesz. Idióta vagyok.”
Aztán 25 perccel később visszaír:
"Bocs, az edzőteremben voltam. Hiányzol.” Mire te: "Oké, milyen kis ragaszkodó.”
Ez szerelem?
Igazi őrület az ilyen szerelem.
Visszaolvasom az egymásnak küldött üzeneteket,
és azt gondolom: "Szerelmes üzenetek vagy halálos fenyegetések?”
Őrült dolgokat írtok egymásnak,
például: "Alig várom, hogy veled legyek, hogy csókolhassalak.
Alig várom, hogy rajtad legyek, hogy levágjam a bőrödet,
és takaróként viseljelek.”
Elveszíted az eszed. Feküdtök együtt az ágyban:
"Ma nem kell dolgoznunk, igaz?” "Nem kell. Szerelmesek vagyunk.”
A főnököd bemegy az irodába: "Hol van Brett?”
"Nem jöhet be, uram. Szerelmes.” "Adjunk neki fizetett szabadságot!”
Aztán nagyon koszos leszel.
Fekszel, és azt mondod: "Ne kelj ki az ágyból!
Ne menj zuhanyozni!
Fekszünk, és el-vissza passzoljuk a húgyúti fertőzést.
Áfonyalevet, angyalom?”
Talán nem lep meg titeket, hogy a kapcsolatnak vége lett.
Mikor vége lett, beszéltem a lánytesómmal.
A tesóm az ellentétem.
A tesóm férjnél van, vannak gyerekei, boldog.
Azt kérdeztem tőle: "Tévedtem ebben a dologban?”
Azt felelte: "Brett, te szó szerint mindenben tévedsz.”
Erre én: "A szerelemben tévedtem?”
Mire ő: "Igen, persze, hogy tévedtél.
A szerelem...
Mikor megtalálod a lelki társadat,
teljes békét tapasztalsz.”
Mire én: "Akkor ez nem volt szerelem.
Egy kurva rémálom volt. Szerintem nem aludtam.”
Sokat gondolkodtam, mert azt gyanítom, igaza van.
De ha a tesómnak igaza van,
az azt jelenti, hogy a kedvenc szerelmes dalaitok
egyike sem a szerelemről szól.
Ezek a függőségről szólnak.
Azok Süti szörny dalok.
Tudjátok, hogy értem? Az olyan dalok,
mint pl. "A szerelmünk egy hullámvasút,
ég a ház, vágjuk le a farkunkat!”
Tudjátok, hogy értem?
Mert ha a tesómnak igaza van, így kellene szólniuk a szerelmes daloknak.
Kényelmes érzés a kanapén ülni veled
Sorozatot nézni egy órán át
Talán még egyig
Ha későig kell dolgoznod
Nem kritizállak
Mert bízom benned, és tudom, hogy szeretsz
És neked pont jó a péniszem mérete
Köszönöm szépen, New Jersey! Jó éjt!
- Ben, szuper előadás volt. - Kösz, Mary.
Hé, nem tudod, a Vörös Mókus eljött?
Nem, a Vörös Mókus nem jött el.
- És a Nagy Medve? - Nem.
Őrült Narancs Madár?
- A Hot Dogok? - Nem, Brett.
Oké. Legalább Buddy G itt volt.
Brett, ezt már megbeszéltük. Ezek a barátaid nem valódiak.
Oké.
- Viszlát a büfében! - Jó.
Klassz.
Szuper előadás, Brett. Fantasztikus vagy.
Egyszerűen csodálatos.
- Oké, jól van. - Mennyi csúnya szó. Imádtam.
Megyünk a büfébe ünnepelni. Gyere!
- Nem megy neked az utánzás. - Hé, ne légy udvariatlan!
- Kifelé! - Tűnés! Légy kedves!
Találkozunk a büfében.
Jó voltál.
Kösz, Buddy G.
- Nem hittem, hogy eljössz. - Viccelsz?
A világért sem hagynám ki. Gyere!
Menjünk, együnk valamit! Gyere!
Oké.
Gyere, Buddy!
A feliratot fordította: Pálfi Beáta