Downloaded from YTS.MX
HBO ORIGINALNI KOMIČNI SPECIJAL
Oduvek sam se divio američkim stendap specijalima.
Official YIFY movies site: YTS.MX
Kako komičar uvek izgleda tako kul.
Puše cigarete, iako ne puše.
BRET GOLDSTIN: DRUGO NAJBOLJE VEČE TVOG ŽIVOTA
Izlaze pred prepunu salu bez ijedne brige u životu.
Kapiram ja.
Život ide brzo, moraš polako da hodaš.
Ali, sada je moj trenutak.
Vreme za moj prvi specijal.
Vreme je da zablistam. "Ćao, dušo. Kako ti je mama?”
Vreme je da svima pokažem šta umem.
Dobro, idemo. Vreme je za šou. Hajde.
Ne znam zašto sam pristao. Ne želim ovo da radim.
Previše je ljudi. Neću da snimam specijal.
To je ludo. - Saberi se.
BRET GOLDSTIN
DRUGO NAJBOLJE VEČE TVOG ŽIVOTA
Kao što rekoh, vreme je da pokažem od čega sam sazdan.
Priredi im sjajan šou, Brete.
Hvala, Badi Dži. - Samo se zabavi!
U najboljem mestu na planeti, Nju Džerziju.
Nju Džerzi, kako ste?
Dobro, onda. Da počnem sa svojim imenom.
Zovem se Bret Goldstin. To je moje pravo ime.
U Londonu, u Engleskoj, odakle sam, to je prilično egzotično ime.
Niko ne zna nijednog Breta Goldstina.
Došao sam na Istočnu obalu. Znate li ko zna nekog Breta Goldstina?
Svi.
Svi znaju Breta Goldstina, i ne samo to,
već je, očigledno, Bret Goldstin ime tipa
koji ti je prvi nabio prstenac u letnjem kampu.
Tako da...
Došao sam da nastavim veliku i važnu tradiciju.
Hvala što ste me primili.
Prvi put sam došao u Ameriku pre par godina.
I prvo sam došao ovde na stendap,
ali nisam znao da li ću se uklopiti u američku scenu komedije.
Otišao sam u Komedi Stor, u Los Anđelesu,
čisto da pogledam šou, da vidim kako to izgleda.
I svi koje sam gledao, svi su bili briljantni,
ali nivo samopouzdanja je bio čudan.
Svi su izašli na scenu i rekli: "Šta ima, kučke?”
Onda bi svi odradili čudno rasno profilisanje.
Rekli bi: "Šta ima, kučke? Gde su moji Peruanci?”
A ja sam Englez, znate?
Pa stendap radim kao i seks.
Moj instinkt je da izađem na scenu i kažem:
"Izvinite.”
"Hvala vam što me puštate da ovo radim.”
"Obećavam, neće trajati dugo.”
"Samo ću da sagnem glavu. Preguraćemo to.”
"Ne moramo da se gledamo u oči. I mene je sramota.”
"Ne morate da me platite, zahvalan sam što me puštate da ovo radim.”
"Ja ću vama da platim.” To je previše, preterano.
Ali, putovao sam po vašoj zemlji. Video sve znamenitosti.
Video sam čoveka kako masturbira ispred CVS-a
u utorak, u sunčano popodne.
Ali sam takođe video i loše stvari.
Bio sam svuda. Video sam sve.
Bio sam u Beloj kući, kao i svi mi, verujem.
Pre par godina, možda to ne znate,
ljudi iz serije "Ted Laso” pozvani su u Belu kuću.
Da.
Bilo je to...
Drugo vreme, druga postava Bele kuće.
Sećate se kada je bila ta postava Bele kuće,
onda se postava promenila, pa je stara postava dobila novu sezonu.
Nego, bila je srednja postava, i velika stvar što su nas pozvali.
Ali ono što nisam znao je da, zbog poreskih obveznika... Svaka čast.
Ne daju dobru hranu ili piće gostima
jer je to bacanje novca poreskih obveznika, što je veoma pohvalno.
Samo, voleo bih da su to rekli unapred,
jer nisam ni jeo ni pio pre odlaska,
pošto sam očekivao da ćemo živeti kao kraljevi.
Što je, smatram, upravo suprotan razlog
što ta zgrada postoji.
Bili smo tamo devet sati.
Osmog sata sam seo kod predsednika,
i rekao: "Jeste li sigurni? Samo malčice vode.”
"Molim vas, gospodine.”
"Da poručim hranu preko 'Ubera'.“
Šta sam još hteo da vam kažem što možete da razumete?
Znate... Zar ne?
Znate kada ste u "Ulici Sezam”, zar ne?
Svi smo to radili.
Bio sam u epizodi "Ulice Sezam” i to vam ne govorim ironično.
Ovo nije šala. To mislim celim svojim bićem.
To mi je bio najbolji dan u životu.
Što je sve lepo i dobro, ali morao sam da nastavim sa životom.
Ako bih bio potpuno iskren,
većinu dana u jednom trenutku pomislim:
"Koji je više smisao, jebote?”
Kada sam snimao "Ulicu Sezam” ljudi su mi govorili:
"Bolje od toga nema.”
Onda sam otišao u Belu kuću. Bolje od toga nema.
Mislim, jeste, upoznao sam predsednika, ali on nije Velika ptica.
I iskreno se brinem, ako ikada budem imao dete,
i da me jednog dana pita:
"Da li je dan mog rođenja bio najbolji u tvom životu?”
Rekao bih: "Ne...
"Očigledno ne.”
"Jesi li upoznao jebenog Elma?”
"Jer, ja jesam.”
"Arogantno malo govno.”
"A da je Džo Bajden imao superljuti 'Čitos',
ti bi bio na trećem mestu.”
Zanimljiva stvar u vezi sa snimanjem "Ulice Sezam”... Jaka rečenica.
Zanimljiva stvar, da kažem...
Dok sam snimao, u glavi sam imao svoje omiljene likove,
ali kada sam završio, nisu mi bili oni omiljeni.
Na kraju je bio Kuki Monster.
Nisam to očekivao.
Kuki Monster me je zaista iznenadio. Rekoh: "Sunce ti, pa ti si zabavan.”
Odlazeći kući, zapitao sam se: "Zašto mi se Kuki Monster toliko svideo?”
Onda sam razmislio o tome i shvatio:
"Zato što je Kuki Monster zavisnik.”
Ali smo ga upoznali u trenutku zavisnosti kada je još uvek zabavan.
Za par meseci, ne biste želeli da se družite sa Kukijem.
Uskoro će Kuki postati jebena noćna mora.
Ali trenutno je najbolji Kuki, ako me razumete?
Mislim da bi trebalo da urade epizodu "Ulice Sezam”
sa intervencijom, u kojoj će Velika Ptica da se vrati u svoje gnezdo
i vidi da su nestale pare koje je čuvala ispod gnezda.
Videće se trag mrvica kolačića.
I gde Kuki Monster odlazi u kuhinju, pali svetlo
i svi su tamo, a Elmo kaže: "Elmo misli da imaš problem.”
Trebalo je to da kažem na početku.
Volim vašu zemlju.
To morate da kažete. Volim vašu zemlju.
Da. U redu.
Volim vašu zemlju. Nema primedbi.
Nema primedbi. Sve izgleda... Dobro.
Nema primedbi.
Jedna primedba. Samo jedna. Ali jako, jako mala.
Sve ostalo je savršeno. Ne bih ništa promenio.
Jedina primedba i to jako mala, siguran sam da je kulturološka.
Ne razumem vašu situaciju sa toaletom.
Nazovite me staromodnim,
ali ne želim da vas gledam dok serete.
Ne razumem zašto vrata toaleta pokrivaju torzo, i ništa više.
Možete da vidite kitu, jaja, kaku i lice,
ali ne i grudi, jer bi to bilo odvratno.
Ne, u pravu ste.
A ako vam to nije dosta, ne paničite, jer je takođe
tu i ogroman vertikalni prorez, do kraja, pa definitivno možete da vidite sve.
U svakom toaletu, gledao sam se u oči sa čovekom koji se napreže.
"Ćao. Jesi li dobro, druže? Izgleda da ti treba više vlakana. Dobro si?”
Jako retko imate sreće, pa uđete u toalet
koji je kao prostorija, pa ima zidove i vrata,
ali ti toaleti uvek imaju bravu koja je samo dugme
koje pritisnete i nemate pojma da li to znači da je zaključano.
I toalet je uvek tako daleko.
Uvek ste u panici: "Da li je bezbedno?”
A jedini način da proverite da li je zaključano je da ga otključate, pa...
Ili je trajno zaključano, ili trajno otključano.
Kao da pokušavaš Šredingerovo kenjanje.
U Engleskoj, kada treba da vršimo veliku nuždu, uđemo u sef banke
u podmornici ispod reke Temze...
Kao što je Vinston Čerčil naumio.
Dve primedbe, samo dve primedbe.
Sve ostalo je savršeno. Ništa ne bih menjao, kunem se.
Samo mala primedba, siguran sam da je kulturološka.
Nadam se da nećete pogrešno shvatiti,
ali smatram da Amerikanci završavaju telefonski razgovor
agresivno i naglo.
U Engleskoj vam treba 25 minuta da završite razgovor.
Završavamo razgovore sa: "Hvala vam puno.”
"Divno smo pričali. Sve najbolje svima.“
"Da, divno, da, pričaćemo sutra.”
"Da, sve najbolje svima. Lepo i tako to.”
"Da, da, naravno. Ne, laku noć vama, gospodine, da.”
"Dobro, sve najbolje, svima. Da, hvala puno.”
"Divan razgovor, hvala puno.”
"Hvala, sve najbolje. Dobro, hvala.”
"Hvala, dobro, hvala, zbogom.”
U Americi, dobijete informaciju i: "Aha.”
Svaki put kada razgovaram telefonom sa Amerikancem,
pomislim da sam uradio nešto užasno kad se završi.
Odmah mu pošaljem poruku: "Jesmo li dobri?”
A on uvek odvrati: "Sve je u redu”, tačka, bez poljupca.
Pomislim: "Jebote, gore je nego što sam mislio.”
Uzvratim porukom: "Jesmo li raskinuli?”
A on će: "Ja sam vaš računovođa, o čemu pričate?”
A ja ću: "Pa zašto ste onda takva pizda?”
Bože.
Bože, da rešimo to što se upravo desilo.
Opušteno sam rekao reč na "P”.
Kad sam stigao na aerodrom, rekli su mi da mogu da me deportuju
ako to uradim.
Jer, očigledno, Amerikanci smatraju da je to loša reč.
Hoćemo li biti odrasli i hrabri da pričamo o tome?
Šta nije u redu sa vama pizdama?
Pizda je moj omiljeni deo ljudskog tela.
Zašto je ne slavimo?
U Engleskoj koristimo tu reč za sve.
Jeste, mogu da učinim da zvuči gadno: "Ko je ova pizda?”
Ali, kad vidim svog najboljeg prijatelja, kažem: "Pizdo!”
Jer ga volim. Razumete li?
A ima toliko nijansi. Možete da je koristite u mnogim okolnostima.
To je kao pahulja Inuitima.
Kao, zamislite da ste bili na izlasku sa drugaricama,
pa se vratite kući
a vaš muž je najzad ispraznio mašinu za sudove
i ostavio ti poruku: "Nema na čemu.”
A vi kažete: "Pizdo mala.”
Ili kada najzad upoznate prijatelja svoje supruge, Svena,
sa kim je igrala tolike partije tenisa,
ona se zaklinjala da je gej, ali kada ste ga najzad upoznali,
kažete: "Ova pizda?”
Nadam se da vam je sada jasnije zašto sam na ovoj turneji.
U stvari pokušavam da dovedem pizdu u Ameriku.
Da, pa...
To je jako važan posao.
Želeo sam da nazovem ovaj šou "Pizdina misija”.
Ali su mi svi koje poznajem žestoko savetovali da to ne radim.
To je malčice kao fraza:
"Tako je, kako je.” Ne znam imate li to ovde.
Moj otac...
Neće mi zameriti ako to kažem. Snimamo ovo. Biće ponosan.
Moj otac je ogroman perverznjak, i...
Ako ikada budete upoznali moga oca i izađete u grad sa njim,
on će cele noći da vam pokazuje privlačne žene
i reći će: "Sunce ti jebem.”
"Sunce ti jebem.”
"Pogledaj kakva je.”
Devet meseci kasnije sam se rodio ja.
Tri primedbe, samo tri.
Sve ostalo je savršeno, ne bih ništa menjao.
I to je jako mala primedba, siguran sam da je kulturološka.
Iako je ovde prelepo, a zaista jeste prelepo,
mislim, ako ćemo iskreno, ponekad se osećam napeto.
Ne osećam se uvek bezbedno.
I...
Doživeo sam nešto u Njujorku, a siguran sam da ćete moći da se složite.
Beše to pre nekoliko dana.
Izašao sam sa prijateljem, oko pola dvanaest noću.
I pozdravili smo se, a ja sam krenuo podzemnom ka svom hotelu.
Podzemna je bila krcata. Baš je bila gužva.
Moj voz je ušao u stanicu,
i svi su izašli iz vagona osim mene i još jedne osobe.
Kako su se vrata zatvarala,
osećao sam užasan nagon da se okrenem ka toj osobi i kažem:
"Sad ću da te ubijem.”
Mislim, nisam, ali sam osetio taj nagon i bio je snažan.
Pomislio sam: "Možda sam ovde predugo.”
Za sledeći skeč nemam neki prelaz,
pa ću da napravim pauzu.
Moja majka je jako zgodna.
Imam zgodnu mamu.
Imam zgodnu, seksi, prelepu mamu sa oblinama.
"Reci nam zašto ideš kod psihijatra, Brete.” Imam...
Imam zgodnu, seksi, prelepu, seksi zgodnu mamu sa oblinama.
Čujte, nemojte da se zgrozite što ovo govorim.
To nisu moje reči.
To su reči svake osobe koja je ikada srela moju majku.
Problem je, ljudi koji je upoznaju dođu kod mene
i kažu mi: "Bože, upoznao sam ti majku. Tako je zgodna!”
I do dana današnjeg
ne znam šta da im kažem na to.
Da li da kažem: "Da, jebote!”
"Nego šta nego jeste.”
"Video sam je golu, druže.”
"Ona je možda prestala da radi, ali one sise nisu.”
Baci pet, baci pet.
"Bio sam u njoj, ako znaš na šta mislim?”
O, ne.
Kakva sramota. Izvinite. Baš je bilo pristojno veče.
Kakav blam.
Iskreno, to mi se tako često dešava
da, kad mi to kažu ljudi čije majke nisu zgodne,
treba li da kažem: "A tvoja majka ima divnu ličnost.”
Vi ste dobra publika, Nju Džerzi. I izgledate...
Takođe sam blago ometen detetom...
U prvom redu. Jesi li ti dete?
Jesi li ljudsko dete?
Da.
Koliko ima godina? - Dvanaest.
Imaš 12 godina? Dobro. Naučićeš toliko toga. I...
Drago mi je što te vidim.
I kada budeš pričao o ovome sa psihijatrom jednog dana, seti se...
Seti se da nisam mislio ništa loše.
Hvala što si došao.
Ali izgledaš inteligentno,
i da možeš da podneseš ozbiljne stvari.
Pretpostavljam da si zato došao na komediju, zar ne?
Možemo da pričamo o ozbiljnim stvarima, jebi ga.
Mnogo ružnih stvari se dešavalo u poslednjih par godina.
Imali smo pandemiju, ratove,
i još gore od svega toga, imali smo muškarce.
Muškarci su loši!
Muškarci su, kao: "O, bože”, muškarci su loši.
I mislim da sam u toku sa svime uz "Vreme je isteklo”
i "Ja takođe” i "Ne i ti”.
Čujte, evo istine. Ne smeta mi da je podelim sa vama.
Izgleda da ste pametni ljudi. Reći ću vam istinu, jebiga.
Oduvek sam znao da su muškarci loši.
Jesam, jer imamo tajne sastanke utorkom i hvališemo se time.
U CVS-u. Ali...
Nisam znao da su toliko loši u ovolikom broju.
I što više čitam i čujem, sve sam više posramljen
kada se upoznajem sa ljudima. Nekako želim da kažem:
"Očigledno, ja sam muškarac, ali nisam... Nisam muškarac.”
I shvatam kako je to kada si Nemac.
Poslednjih 75 do 80 godina. Jer svima koje upoznate kažete:
"Očigledno je da sam Nemac, ali nisam... Nisam nacista.”
A svi kažu: "Jesi li siguran?”
Jer imaš plavu kosu, plave oči,
i izuzetno si efikasan.
A ti kažeš: "Ne, ne, ali bacam pet kao normalna osoba.”
Tako se vidi. Kod petaka.
Pitajte Ilona.
Ali, postaje sve gore.
Svakoga dana pročitam nešto i osećam da sam u pogrešnom timu.
Sramota je. U Japanu su neki muškarci počeli da se žene jastucima
jer ne mogu da se nose sa ženama. Šta se to dešava, jebote?
Čujte, veoma sam svestan da čak i to što pričam o tome
na sceni je samo po sebi problematično.
Jer, pazite sad, ja sam muškarac.
Neki od vas možda razmišljaju: "Šta li je naumio?”
"Šta hoće da kaže ovaj bolesnik?”
Da li je to kao da je Dart Vejder došao i rekao: "Stormtruperi su loši.”
"Svi se vratite na Zvezdu smrti. Bezbedni ste sa mnom.”
Ova imitacija nikako ne napreduje.
Vežbao sam šest meseci.
Rekao bih da je sve gora i gora.
Ali, sve to oko muškaraca me stresira. Stvarno me stresira.
Što više o tome pričam sa ljudima,
to više čujem i čitam i mislim:
"Mislim da nema drugog rešenja za ovo, osim...”
"Mislim da ću morati da pobijem sve muškarce.”
I to ne mora da bude gadno, ne mora da bude ružno.
Samo nabavite gomilu pornića, seks robota i jastuka,
bacite ih u okean, a ljudi će prosto da se polome da skoče.
I čujte, govorim ovo javno jer se nadam
da ćete, kada izvedete ovaj napad, mene da zadržite kao maskotu.
I biću jako dobar. Kuvaću i čistiću
i nećete čuti ni glasa od mene.
A ako u jednom trenutku u vašem novom, isključivo ženskom društvu
odlučite da se razmnožavate, očigledno neću dobiti seks,
ne bih ga želeo, niti tražio.
Ali ako želite da se razmnožavate, samo klimnite glavom
i ostaviću vam baricu sperme na bezbednom mestu.
Zanimljivo otkriće, biti Englez u vašoj zemlji.
Mogu da kažem "barica sperme”, i vi mislite da je to šarmantno?
"Barica sperme” sa engleskim naglaskom zvuči kao dečija knjiga.
"Barica sperme koja je mogla.”
To ne funkcioniše sa američkim naglaskom:
"Ostaviću joj baricu sperme.” Mislite: "Bože.”
"Molim vas, ne radite to, gospodine. Zadržite svoju spermu za sebe, mladiću.”
Nikada nisam gledao "Dauntonsku opatiju” ali znam da je ovde popularna.
Pretpostavljam da je u svakoj epizodi kao: "Vaše gospodstvo, barica sperme.”
"Šta ćemo poneti za 'Dan zahvalnosti'?” "Baricu sperme.”
"Krštenje će uskoro...” Nema veze.
Mislim da je toksična muškost stvarna. Mislim da postoji.
Mislim da potiče od strane muškaraca moje generacije i iznad.
To je zato što smo odgajani da ne budemo otvoreni, ranjivi,
da je to loše, da je slabost.
Ono što možemo da uradimo da se borimo protiv nje,
po meni je da svi moramo da naučimo da delimo više.
Ali... Jeste li ikada podelili nešto sa prijateljem
a onda je on podelio nešto sa vama, a vi onda pomislili:
"Bože, zašto smo to uradili?”
Jer, sad imam bivšeg prijatelja.
Imam bivšeg prijatelja zbog naše male seanse deljenja.
Jednog tipa znam čitavog života.
Išao sam u školu sa njim, odrasli smo zajedno.
On mi je kao deo porodice. Branio bih ga do smrti.
Da se sada sretnemo, ne bismo bili prijatlelji
ali sam odrastao sa njim pa smo kao rod.
Branio bih ga do smrti.
On je osoba za koju kažete da ima zlatno srce,
što je fraza koju nikada ne koriste ljudi koji imaju zlatno srce.
Zlatno srce je fraza tipa: "Mogu li da budem iskren?”
se nikada ne završava lepo,
"Mogu li da budem iskren?” ne završava sa "Volim te”.
"Mogu li da budem iskren?” se uvek završava:
"Zvuk tvog mljackanja dok jedeš me tera na samoubistvo.”
Elem, prijatelj iz škole, znam ga čitavog života, zlatnog srca.
I pre par godina, doživeo sam otkrovenje.
I pomislih: "Ništa ne znamo jedan o drugome.”
"U stvari ne znamo ništa... Odrasli smo zajedno.”
"Nikada ne pričamo ni o čemu.” I rekoh: "Da pokušamo nešto?”
Rekao sam: "Idemo u grad, popićemo par pića,
i pokušaćemo da pričamo o tome kako se osećamo i ta sranja.”
On reče: "Imaš li nervni slom?”
Ja rekoh: "Videćemo.” I...
Izašli smo, popili par pića, i ja sam počeo prvi.
Rekao sam nešto naglas što ranije nisam nikada.
Pričao sam o svojoj devojci koju sam tada imao, i rekoh:
"Mislim da je volim. Osećam da je volim,
ali kada izađem, privlače me i druge osobe, sve vreme.”
"Ne znam je li to prirodno, ljudska priroda,
ili to znači da je u stvari ne volim.”
On reče: "Da.”
Reče: "Da, znam šta misliš, u stvari.”
Reče: "Ponekad...
Kada mi se smuči žena, u pauzi za ručak, odem u centar grada,
u neku uličicu i platim kurvi da mi popuši.”
Ja rekoh: "Da...”
"Slično. Slično.”
"Slična priča. Vidim kako moja priča vodi ka tvojoj, da.”
"Slično”. I pomislih, u stvari ne znam šta da sada kažem.
Baš me je zapanjio.
Ne bi trebalo da ga posramim.
Ta sramota ga i tera u uličice.
Ali, istovremeno, čuo sam,
kao muškarci, trebalo bi jedni druge da prozivamo.
Pa mu rekoh: "Čuj, druže...
ne kaže se 'kurva'.”
Vidi...
Brinem se...
Da je moj strah od sramoćenja
mnogo veći
od instinkta da spasim život.
Tamo gde ja živim, jedan pas živi u mojoj ulici.
I sviđa mi se taj pas. To je dobar pas.
Ne živi na ulici. Udomljen je.
Ima cimera. Živi sa nekom ženom.
Ali ponekad će pas da izađe na ulicu. I stvarno mi se sviđa taj pas.
To je dobar pas. Dobar. I svaki put kad ga vidim
zastanem i onda... Koju reč da upotrebim?
Pomazim. - Pomazim. Rekli ste: "Pomazim?”
Evo mog pitanja za sve vas.
Da li vam je ponestalo glagola?
Mislim, to je ljubimac.
Ne pasite svog psa, ako me razumete?
To zvuči baš jezivo.
"Da li biste došli na farmu da svinjite svinje?”
"Ne, hvala, Amerikanci, hvala vam.”
Odvratno.
Svejedno, sviđa mi se pas. Svaki put kada ga vidim,
zastanem i zagladim ga. To zvuči još gore.
To je gore. Ne, čujte, kad god...
Stanem i diram ga.
Potapšem ga. Stavim ruke na tog psa.
Ne, niste, ono, ja nisam... Ne gledajte me tako.
Ne želim da vaš utisak bude:
"Ne zna da imitira i mislim da je kresnuo psa.”
Ništa se ne dešava između mene...
Između mene i psa je platonski odnos, znate?
Bar što se mene tiče. Za psa, ne znam.
Ne stavljam reči u pseća...
Ne stavljam ništa u pseća usta, znate?
Mogu li čovek i pas da budu prijatelji, bez seksa?
Verujem da mogu, da.
U redu? Znači, kad god vidim tog psa, zastanem i mašem, u redu?
Samo mašem, izdaleka.
I jednog dana, na ulici vidim tog psa sa ženom,
i zastao sam da razgovaram sa ženom, ne psom.
I žena kaže: "Moram da nešto obavim.”
"Hoćete li biti tu neko vreme? Hoćete li da prošetate psa?”
Ja rekoh: "Voleo bih.”
I to je prvi put da sam bio sâm sa psom,
što apsolutno smem. Imam sertifikat.
I pas je na povocu.
I odveo sam psa u park.
I otišao pravo u centar parka.
Onda sam skinuo povodac,
a pas je odmah pojurio
pravo prema glavnom putu.
Oko mene je bilo mnogo ljudi,
i pomislio sam: "Ne želim da napravim scenu.”
Moj najveći strah je da postanem GIF koji će da dele unaokolo kao:
"Sunce ti poljubim!” Znate?
Pa sam mislio... Mislio sam: "Pustiću ga da pogine.”
Mislio sam da ću samo da joj kažem: "Auto je došao niotkuda.”
Ali nisam mogao. Put je baš prav.
Video sam ga sa dvesta metara.
"Nisam čuo da dolazi.“
Nije bio električni auto, već neka benzinjara.
I pomislio sam, ja u stvari ne smem da imam decu.
Jer, ako bih imao klinca, ono, kretena od klinca,
Ako bih imao baš kretena od klinca i izašao sa njim napolje,
i moj kreten od klinca počne da pravi haos negde
i neko pita: "Čiji je ovaj?”, ja bih...
"Nemam pojma, izgleda užasno.”
A znali biste da je moj, bio bi jako dlakav.
Onaj mali vukodlak što trči unaokolo kao Edi Manster.
"Sigurno ga ne poznajete?” "U životu ga nisam video.”
"Zašto vas zove 'tata'?” "Beži od mene, Brete mlađi.”
Čujte, Nju Džerzi...
Čuo sam vašu buku, pa sam shvatio da moram da kažem ovo...
Inače nećete moći da uživate u ostatku predstave.
Pas je preživeo.
U redu.
U redu. Da.
Mislite da ste opaki, a onda ne možete da svarite priču
u kojoj je pas možda poginuo. Pas je sasvim dobro, u redu?
U stvari, desilo se to da je pas trčao ovamo
pa je pas trčao onamo, i divno smo se prošetali
a onda sam odveo psa kući, i vodili smo ljubav, u redu?
Srećan kraj za oboje.
Šta mislite, zašto je moje dete tako dlakavo?
"Nepotrebno. Nepotrebno, Adame.”
Izvinite. Imali smo tako otmeno veče.
Šta je to? Moj biceps?
Da, ja...
Ne, vežbao sam. Da, vežbao sam.
Moram, jer moram dugo da držim ovo.
Da. Možemo da pričamo o tome, ako želite.
U redu, da, idem u teretanu.
Idem u teretanu. Izvinite zbog nje. Da, idem u teretanu. Pričaćemo o tome.
Idem u teretanu. Idem redovno.
U stvari, idem u teretanu iz duhovnih razloga.
Idem jer bih voleo da izgledam lepo kad sam gô.
Ali iskreno, ne volim tu teretanu u koju idem.
Nekako je mrzim. Idem tamo jer je najbliža.
Ali baš je onako, testosteronska teretana,
ako to nije pica.
Prava testosteronska i sirasto-pohovana teretana.
Znate na šta mislim? Uvek su tu muškarci
koji stoje unaokolo, nadrkani, gledaju jedan u drugog.
Ja bih samo da koristim sprave s tegovima,
ali uvek je na njima neko satima,
i na kraju im kažem: "Mogu li malo ja da uskočim?”
A oni će: "Odjebi,”
a ja ću: "Da, kul, kul.”
Nastaviću da radim čučnjeve.
Ali nešto se desilo neki dan u teretani. Ovo je potpuna istina,
i pokazuje vam moć muzike.
Ne znam da li je to bilo slučajno, ili je to neko uradio namerno,
ili je plejlista bila na nasumičnom izboru,
ali pesma koja je išla u teretani je bila ova.
Svi su nešto opaki, gledaju se međusobno,
dižu tegove, izgledaju nadrkano.
A onda je naišla sledeća pesma, ova:
I sve se promenilo.
Ne znam jeste li ikada videli čoveka koji setno diže tegove.
To postoji. Tip koji je radio sklekove počeo je da jeca.
Tip na traci za hodanje prestao je da sprintuje
i počeo da gleda u sebe.
A lik pored sprave s tegovima
prišao mi je i rekao: "Izvini što sam bio agresivan, brate.”
"Mislim da je to zato što mama nije obraćala pažnju na mene u detinjstvu.”
Rekoh mu: "Razumem to.”
On reče: "Hoćeš li da koristiš spravu?” Ja rekoh: "Hajdemo zajedno.”
Znam, znam.
Istinita priča, doslovce.
Valjda su pravi tegovi bili prijatelji koje smo usput stekli.
Na kraju sam se sprijateljio sa jednim od tih tipova.
Znate, ima nešto kod ljudi koji vežbaju u teretani,
nešto što mora da propustim kada ljudi mnogo vežbaju,
gde nekako ide, veliko, veće, piramida.
Znate na šta mislim? Nešto kao, veliko, veće, ljudska "Toblerone”.
Sprijateljio sam se sa jednim od Toblerona, znate.
I ćaskali smo malo posle vežbanja,
a onda je nestao na par meseci, nisam ga video.
Onda se vratio, a ja ga pitah: "Gde si bio?”
Ispalo je da je otišao u Kinu da trenira
da postane ratnik Šaolina, ili šta već.
Pitao sam ga: "Kako je bilo?”
Reče: "U stvari, bilo je jebeno sjajno.”
"Budili su nas u tri ujutru i tukli nas vrećama.”
Rekoh: "To zvuči neverovatno.”
On reče: "Sad mogu baš visoko da šutnem.” Rekoh: "Kul.”
Rekao sam: "Koliko visoko možeš da šutneš?”
On reče: "Mogu da te šutnem u glavu.”
Rekoh: "Zanimljiva jedinica mere.”
Ali mi je rekao nešto u šta sam potpuno poverovao.
Rekao mi je da, pošto je završio svoju obuku, sada,
ako bude ikada u baru ili negde,
i neko hoće da započne tuču sa njim,
sada, zakonski, mora da kaže tri puta
da je on smrtonosno oružje
pre nego što se upusti u borbu.
Ništa ne izaziva tuču brže
od nekoga ko kaže: "Ja sam smrtonosno oružje.”
"Šta, bre?” "Zar me nisi čuo?” "Da, svi smo te čuli.”
"Pa, slušajte ponovo. Ja sam smrtonosno oružje.”
"Da izađemo napolje?”
"Čekajte, čekajte. Ja sam smrtonosno oružje.”
Šta si ti, Bitlđus seronja?
Ali sam mu ja zaista poverovao. Imalo je smisla.
U stvari sam nedavno shvatio, ako je to istina,
to znači da jednog dana, ako ubije nekoga, onda će na sudu
sudija da kaže: "Izvinite, da proverim.”
"Da li ste rekli da ste smrtonosno oružje tri puta?”
"Jesam, da.” "E, pa slučaj je odbačen. Nije kriv.”
"Spavala je kad sam to rekao, ali jesam rekao.”
Ona nije stvarna.
Pas je preživeo.
Kada ćete mi verovati?
Dakle, od svih problema na svetu,
a imamo ih mnogo, ako smem da budem iskren na trenutak,
mislim da imamo jedan veliki problem iz koga proizilaze svi ostali problemi.
A to je nejednaka raspodela bogatstva.
Mislim da je jaz između bogatih i siromašnih sulud.
Izgleda da je sve gore.
I mislim da svi naši problemi potiču odatle.
I mislim da je jedini način
da zaista počnemo da ga rešavamo, po meni, da oporezujemo bogate.
To je nešto što mi jako znači.
Bio sam na mnogim demonstracijama sa prijateljima u vezi sa tim.
I...
Onda, pre par godina,
dobio sam posao.
Tada sam prvi put u životu bio donekle pošteno plaćen.
I obreo sam se na jednoj od tih demonstracija sa prijateljima i rekao:
"Oporezujte bogate, oporezujte...”
"Možda da se obračunamo sa njima po pojedinačnim slučajevima.”
"Mislim, da čujemo šta imaju da kažu.”
"Neki od njih su dobra srca. Zlatna srca, štaviše.”
Reći ću vam istinu. Bio sam u seriji "Ted Laso”.
Hvala.
Hvala vam puno, biću zauvek zahvalan na tome.
To je Istinski promenilo moj život.
Radio sam godinama pre toga.
Ispada da mnogo znači kada te ljudi stvarno gledaju.
Pre emisije "Ted Laso”,
stvarao sam i bacao to u vetar,
znate: "Vidimo se kasnije, moje dvadesete, apsolutni gubitku vremena.”
"Ted Laso” mi je promenila život.
Osećam se privilegovano i ljudi mi često prilaze
i kažu: "Šta je sledeće? Šta si planirao da radiš sledeće?”
A pošto ste bili veoma divni prema meni,
u stvari, podeliću sa vama ekskluzivnu vest.
Ali ne smete nikome da kažete,
jer ovaj specijal neće izaći još neko vreme.
Bio sam u Los Anđelesu. Nudio sam šou producentima.
Veoma sam uzbuđen. Ali ne smete... Još ga nisam prodao. Blizu sam.
Svejedno, reći ću vam.
Sledeći šou koji želim da napravim
se zove "MDMA borba”.
A to je... Uzmete dva jako spretna MMA borca,
nagruvate ih sa MDMA 30 minuta pre meča,
a onda, pola sata kasnije ubacite ih u kavez i kažete: "Idemo!”
I krenu jedan prema drugome ovako.
"Kako si veliki.”
"Tvoja koža je tako zategnuta.”
A sudija kaže: "Hajde.” I gurne ih jedno ka drugome,
ali oni počinju da masiraju vratove jedan drugome
i stežu glave.
A on će: "Razdvojite se.” A oni će: "Pusti nas na miru.”
I samo se maze i maze.
Neće da se puste, i maze se
i maze, maze.
I završe na podu, i maze se.
A onda leže tako, jedan drugome u naručju i pogledaju gore,
pa jedan od njih kaže: "Ovo je kavez.”
A drugi kaže:
"Kada razmisliš, zar nije sve kavez?”
Hvala vam.
Hvala puno. Ponude idu dobro, znate.
Mark Kuban je pristao, videćemo.
Samo da upozorim, sledeće što ću reći
je najkontroverznije što ću reći večeras.
Vežite se, brzo ćemo proći kroz to,
a onda je odatle lako ka izlazu, zar ne?
Ali čujte, reći ću vam ovo
jer zaista mislim da je važno da govorim vašu istinu.
I ne želim više da se pravim da sam neko ko nisam.
Samo ću da kažem to, i onda će biti rečeno, važi?
Volim mjuzikle. Znate?
Volim mjuzikle.
Neću da se više pretvaram. Stvarno volim mjuzikle.
Volim mjuzikle, ali mrzim predstave.
Predstave su dosadne i svi to znate.
Kada budete uživali u mjuziklu, teško je da se vratite na predstave.
Kada jednom doživite veličanstvenost "Prkosa zemljinoj teži”,
veoma je teško da išta osetite kod "Biti ili ne biti”.
Pričate. Predstave su dosadne. Predstave su dosadne,
i ko god da vam kaže drugačije laže i sebe i vas.
Čehov može da odjebe.
A Šekspir... Zašto još uvek pričamo o toj pizdi?
Išao sam da gledam "Romea i Juliju”.
Kompletan plagijat "Priče sa Vest sajda”.
Mislio si da nećemo da primetimo ako si izbacio kliktanje, Vilijame.
Ma, daj.
Ako je Šekspir tako genijalan pisac,
da pričamo o zapletu "Romea i Julije”.
Prva dva čina, dobro. Ljubavnici ispod zvezda, dobro.
Onda Julija kaže: "Hoću da se udam za Romea.” Tata kaže: "Ne.”
I zaključa je u sobu sa sveštenikom i medicinskom sestrom. Dobro.
Ona kaže: "Šta da radim?” Sveštenik kaže: "Imam ideju.”
Nikako nije dobar znak kada sveštenik kaže detetu: "Imam ideju.”
Kaže: "Imam neki otrov, nisam ga baš isprobao,
ali sam prilično siguran da, ako ga uzmeš, bićeš mrtva na 48 sati,
održaće ti opelo, oplakivaće te,
ostaviće te u kripti, a onda, za dva dana,
Romeo će da naiđe, probudićeš se, i vas dvoje možete da pobegnete.”
Da je Šekspir tako dobar pisac, sledeće bi trebalo Julija da kaže:
"Ima li neko možda drugu ideju?”
"To zvuči potpuno nenormalno.”
"Ne, Julija, uvek je najočiglednija stvar.”
"Uvek je... Mora da bude fora sa 48-časovnim otrovom.”
"Zar ne možemo da se iskrademo iza?”
"Ne, izvini, mora da bude 48-časovni otrov.”
"Kažete da će biti sahrana?”
"Da.” "Šta ako me kremiraju?” "Previše razmišljaš, Julija.”
Išao sam da gledam "Hamleta” ili "Magbeta”, nisam mogao da ih razlikujem.
Nisam mogao da ih razlikujem,
oba su blebetanje, zar ne?
Eto kolika je ljudima bila niska lestvica za zabavu.
U sred "Hamleta” ili "Magbeta”, nije važno kojeg.
U sred "Hamleta” ili "Magbeta”, jedan od likova kaže ovo:
"Pa, da. Kao zec, lav.”
I ljudi su se smejali. Ja sam bio besan, jebote.
Gledao sam po publici i razmišljao: "Je l' me vi to zajebavate?”
"Ozbiljno, ovo vam se sviđa?”
Rekoh: "Idite na veče komedije otvorenog mikrofona.”
"Slušajte nekoga ko pita gde su Peruanci.”
"Oduvaće vam mozak iz glave.”
Sasvim dobro znam da ću jednog dana raditi predstavu
i da će ovaj isečak iskoristiti protiv mene.
Ali, da budem jasan: Nikada nisam rekao da nije zabavno raditi je.
Zabavno je raditi predstavu. Dosadno je kad je gledate.
Dođite da gledate moju predstavu.
Mrzim predstave, ali volim mjuzikle.
Jer mjuzikl je kao predstava na kojoj se dešava nešto.
Ali, bez obzira koliko volim mjuzikle, a volim mjuzikle,
nikada ne bih bio u mjuziklu.
I to ne zato što ne umem da pevam ili plešem. Ne umem.
Više zbog toga... Bez obzira koliko volim mjuzikle,
nikada ne bih napravio lice...
koje svaki glumac mora da napravi na početku svakog mjuzikla
bez želje da se samopovredi.
Ali, pošto snimamo ovo, pokušaću za vas, važi?
Pokušaću da izvedem lice. Svi ste gledali neki mjuzikl, zar ne?
Neki su smešni, neki teški, neki duboki, neki frivolni.
Svi mjuzikli počinju kada glumac izlazi na scenu i izvodi lice.
Njujorče, uspeo sam.
Sunce ti jebem, osećam povraćku u ustima.
U redu, sada smo u delu predstave o vezama.
Ima li ovde neko da je u braku?
Toliko vas je u braku.
Jeste li venčani? Koliko dugo?
Skoro 30 godina.
Skoro 30 jebenih godina. Poštovanje.
To mi zvuči kao rekord. Može li neko da ga potuče?
Četrdeset sedam.
Četrdeset jebenih sedam ovamo.
Ovo je jako čudna aukcija. Niko ništa ne dobija.
Ali, osvajate naše poštovanje. Četrdeset sedam, trideset.
Čujte, neću da ismevam ljude u braku.
Za njih imam samo poštovanje.
Nikada nisam bio u braku.
Nikada nisam dao zavet pred bogom i zakonom, ali vi jeste,
i siguran sam da ste tako mislili...
Tada.
Nikada nisam bio u braku.
Istina je da nisam ni želeo.
Tek nedavno mi je sinulo zašto.
Mislim da je zbog komedije.
Mislim da je komedija uništila brak za mene
jer sam odrastao opsednut stendapom i sitkomima,
što znači da sam čitavog života video jedan stereotip toga šta je brak.
Mislio sam da je brak
kad čovek živi u kući sa ženom
koja nikada više ne želi da ima seks sa njim.
Znate na šta mislim? Kao svi sitkomi, uvek su:
"Debra, zašto se ne jebemo?” Znate na šta mislim? Kao...
"Četvrtak na NBC-ju.”
"'Frigidna Frida' se vraća” znate na šta mislim?
I uvek sam mislio: "Ja volim seks. To zvuči grozno. Zašto bih to uradio?”
Ali, nedavno sam pričao sa dosta strejt parova
koji su u dugim vezama i pitao sam ih
o njihovim seksualnim životima, jer sam perverznjak.
I ne razumem suštinu ćaskanja.
I otkrio sam da je u velikoj većini
taj stereotip potpuno pogrešan.
Većina muškaraca mi je rekla: "Da, imamo dovoljno seksa.”
Većina žena misli da ga nemaju dovoljno.
A smrtna tišina zavladala je...
Zato što je to istina.
Sunce ti poljubim, to je bilo napeto.
Elem, ako je takav slučaj, a definitivno jeste,
zašto je takav slučaj? Srećom, imam teoriju,
inače ovaj deo ne bi išao nikuda.
Mislim da je zato što je seks čudan. Seks je čudan, posebno kako ga ja radim.
Na primer...
Ljudi, pas je preživeo. Ne, gledajte.
Seks je čudan. Posebno početak seksa.
Smatram da je početak seksa jako stresan.
O seksu imam sličan stav kao i o uzimanju ekstazija.
Na primer, na početku, uvek sam nervozan.
"Bože, nadam se da će biti OK.”
Kada to radim, razmišljam: "Zašto ovo ne radim stalno?”
Zato što su te dve stvari veoma različite vrste stanja, zar ne?
Prvo je kao da ste čovek. Drugo je kao da ste životinja.
Veliko je brdo koje morate da prođete da biste prešli iz jednog stanja u drugo.
I svi moraju to da urade.
Čak i neko ko učestvuje u "TED razgovoru”, zar ne?
Učesnik u "TED razgovoru”.
Kažu... "A, da, univerzum”, ili šta god.
Ta ista osoba, samo par sati kasnije,
može da bude ovakva:
To... Ja to ne radim tako.
Samo da budemo... Pokušavam da dokažem. To nije...
To nije baš... Znate, to je samo preterivanje.
Svi to moraju da rade. Pametni ljudi. Vi... Albert Ajnštajn jednog dana reče:
"E je jednako MC na kvadrat”, a kasnije je bio:
Ogromno brdo treba proći da biste prešli iz jednog stanja u drugo.
Zato mislim da je seksualno odbijanje najporažavajuća stvar.
Kao da ste na sastanku sa nekim, i pogrešno protumačite znake
i kažete sebi: "Vreme je da postanem životinja.”
I obučete šape i masku majmuna i pokušavate da pređete brdo
a ona će: "Šta to radiš?”
A vi: "Apsolutno ništa. Ama baš ništa.”
"Ništa, stvarno. Samo sam uživao u razgovoru. Još, molim te.”
"Kao da sam gledao predstavu. Svidela mi se.”
I zato mislim
da je u početku veze lako za muškarca
da inicira seks, jer vas ona ne poznaje.
Možete sebi da kažete: "Ja sam velika, snažna životinja.”
"Ja sam veliki, snažan majmunoliki životinjski muškarac.”
I možete da pređete brdo i inicirate seks.
Ali, kada ste bili sa nekim...
tri nedelje,
svaki put kada se spremate da pređete to brdo, jedan vaš deo kaže:
"Ja sam velika, snažna majmunska životinja.”
"Ja sam velika snažna životinja, ali me je videla kako plačem
tokom finala 'Velikog takmičenja Britanije u poslastičarstvu'.”
"Te prelepe jebene pogačice.”
Nikada se nisam ženio, znate? Ali mislim da sam...
isprobao većinu odnosa koje vi možete.
Imao sam kratkoročne, srednjoročne, dugoročne, iznajmljivanje.
Najdalje sam otišao prošle godine, živeo sam sa nekim,
a život sa nekim je ono što menja stvari.
Jer, pre toga sam mislio da imati devojku znači
viđati se s nekim tri ili četiri puta nedeljno,
a kada se vidite,
pokažete im ona četiri procenta sebe
koja su prihvatljiva za javnu konzumaciju.
A kada osećate da ostalih 96 procenata počne da ključa,
kažete: "Bilo mi je super, hajde da se opet vidimo.”
Odjurite kući, zatvorite vrata i regenerišete se.
Već drugog dana kad je došla kod mene, tih 96 procenata bilo je na sve strane.
Mislila je da sam jebeni čudak jer sve spremam u voku.
Ali, ako je dovoljno dobro za prženje,
dovoljno je dobro i za ovsene pahuljice.
I da imam sistem za oblačenje koji ju je totalno izluđivao.
Reći ću vam taj sistem, i promeniće vam živote.
Evo kako se ja oblačim. Na kraju dana, kada završim
sa odećom, skinem je i stavim u mašinu za veš.
Kada je puna, uključim je.
Onda sve premestim u mašinu za sušenje i uključim je.
Kada je to završeno, obučem se direktno iz mašine za sušenje.
I ciklus se nastavlja.
Time ne trošim svoj život na posrednika kojeg nazivamo fiokom.
Ne uzimam svu odeću. "Brzo, moramo da sakrijemo našu drugu odeću.”
"Ljudi nam dolaze u kuću.”
"Ako vide da imamo drugu odeću, ubiće nas.”
"Ne smeju da saznaju
da imamo još odeće osim one koju nosimo.”
"Brzo, lepo ih sakrij. Odnesi ih na sprat.”
"Moraš da ih sakriješ i spakuješ. Stavi ih u kutije.”
"Nikada ne smeju da vide da imamo još odeće.”
"Bože, znaš šta mi je potrebno? Nešto one druge odeće.”
"Bolje da se vratim gore i otvorim kutije i raspakujem stvari.”
Godine i godine koje sam uštedeo.
Znate li kako sam osvojio dva Emija? Jer sam imao vremena, jebiga.
Sada sam samac.
Ne, ja... Samac sam po izboru, njenom izboru.
Ne, u stvari, bio je zajednički.
Došli smo do zajedničkog dogovora da sam bio kreten,
i da treba da se uda za bivšeg.
Ne, u redu je, mrtva je.
To vas je oduševilo?
Kakva čudna gomila ljudi.
Šezdeset devet.
Ima još 45 minuta ovoga. Šezdeset devet. Seks potez.
Šezdeset devet. Pozicija.
Nije za mene. Mrzim je.
Ako se pitate, niko nije pitao.
Ali svejedno ću vam reći. Mrzim šezdeset devet. Mrzim.
I reći ću vam zašto.
Ne mogu da trljam stomak i da se tapšem po glavi istovremeno.
To je seks. Nije Cirkus Kolorado.
Da, važno je da delite, ali možete da se smenjujete.
Šezdeset devet se uvek završava u 11.
Samo dvoje ljudi koje leži jedno pored drugog i oseća se smrdljivo i posramljeno.
Više volim 16...
Što je seks u guzu sa trudnicom.
Ne znam da li će ovo preživeti montažu.
Sunce ti.
Verovatno bi trebalo da počnemo da završavamo.
Čujte, poslednje što želim da kažem,
pričao sam o ljubavi i vezama.
Jedno vam nisam rekao, da sam jednom istinski,
iskreno iskusio ljubav na prvi pogled.
Otišao sam na žurku, žena se okrenula,
oči su nam se srele, i rekoh: "Jebote, sranje, zaljubio sam se.”
To je stvarna stvar, ljubav na prvi pogled.
Ako ste u paru, i ne klimate odobravajući, biće to duga vožnja do kuće.
"Jesi li čuo šta je rekao?” "Da, čuo sam.”
"Ne zna imitacije i mislim da je kresnuo psa.”
Iskreno, sreo sam tu ženu, oči su se srele.
Sramota me je svojih misli.
Kada sam ugledao tu ženu, prva misao mi je bila:
"Ništa nije važno.”
"Živećemo na livadi i jesti borovnice.”
Ona i ja smo se smuvali, i sada ta žena,
pola Irkinja, pola Kineskinja što znači da je prelepa,
i ne smem da izvodim imitaciju nje.
"Gde su moji Kinezirci?”
Smuvali smo se i bili smo zaljubljeni. Mislim da je to ljubav. Da li je?
Ljubav je kada šaljete poruke jedno drugome ceo dan,
poruka, poruka.
A onda u jednom trenutku ne odgovori odmah
na jednu od poruka, i kažete: "Znao sam, vara me.”
"Dobro, ne uzvraća porukom. Ima kitu u sebi. Dobro.”
"I to je veća kita od moje. Najzad je zadovoljna. Dobro.”
"Tu je i još jedna kita, pa su joj ruke pune.”
"Ne može da pošalje poruku. Dobro.”
"Još se jedna kita pridružila, sada joj je u ustima,
inače bi rekla Siri da mi napiše koji redak.”
"Znao sam. Ja sam idiot.”
A onda, 25 minuta kasnije, odgovorila je,
"Izvini, bila sam u teretani. Nedostaješ.” Kažete sebi: "Dobro, malo je posesivna.”
Je li to ljubav?
A u takvoj ljubavi ima pravog ludila.
Pogledao sam u poruke koje smo slali jedno drugome.
Pomislim: "Jesu li ovo ljubavne poruke, ili pretnje smrću?”
Sulude stvari koje jedno drugome govorite:
"Jedva čekam da budemo zajedno. Jedva čekam da te ljubim.”
"Jedva čekam da budem na tebi. Jedva čekam da te oderem
i nosim tvoju kožu kao džemper.”
Izgubite sav razum. Ležite zajedno u krevetu:
"Ne moramo u stvari da idemo na posao danas, zar ne?”
"Ne moramo na posao. Mi se volimo.”
Kao da vaš šef kaže: "Gde je danas Bret?”
"Ne može da dođe. Zaljubljen je.” "Moramo da mu damo plaćeno odsustvo.”
I postajete baš onako prljavi.
Samo ležite tako i kažete: "Ne izlazi iz kreveta.”
"Ne idi pod tuš.”
"Možemo da ležimo ovde i prenosimo jedno drugome istu urinarnu infekciju.”
"Sok od brusnice, anđele moj?”
Možda vas neće šokirati da saznate da je ta veza završena.
Kada se završila, pričao sam sa sestrom.
Moja sestra je moja suprotnost.
Moja sestra je udata, ima decu, srećna je.
Kažem joj: "Da li sam pogrešio u vezi sa ovim?”
Ona kaže: "Brete, grešiš bukvalno u vezi sa svime.”
Rekoh: "U vezi sa ljubavlju?”
Ona reče: "Da, naravno da si pogrešio u vezi sa ljubavlju.”
Rekla je: "Ljubav je...”
Rekla je: "Kada pronađeš srodnu dušu,
osećaćeš se potpuno smireno.”
Ja rekoh: "A, onda to sigurno nije bila ljubav.”
"To je bila... Jebena noćna mora. Mislim da nisam uopšte spavao.”
I razmišljao sam dosta o tome jer sam sumnjao
da je verovatno u pravu.
Ali, ako je moja sestra u pravu,
to znači da nijedna vaša omiljena ljubavna pesma,
u stvari nije o ljubavi.
To su samo pesme o zavisnosti.
Sve su pesme Kuki Monstera.
Znate na šta mislim? Znate onu vrstu pesama
sa tekstom: "Naša ljubav je rolerkoster,
kuća u plamenu, hajde da odsečemo kite.”
Znate na šta mislim?
Jer, ako je moja sestra u pravu, onda sve ljubavne pesme treba da budu:
Osećam se tako ugodno Na kauču pored tebe
Gledamo serije sat vremena
Možda ćemo odgledati još jednu
Ako moraš do kasno da radiš
Neću te kritikovati
Jer ti verujem i znam da me voliš
I moj penis je prave veličine za tebe
Moj penis je prave veličine za tebe
Hvala puno, Nju Džerzi! Laku noć!
Brete, sjajan šou. - Hvala, Meri.
Znaš li da li je došla Crvena Veverica?
Ne, Crvena Veverica nije došla.
A Veliki Medved? - Ne.
Luda Narandžasta Ptica?
Hot Dogovi? - Ne, Brete.
Dobro. Pa, bar je Badi Dži bio tu.
Brete, pričali smo o ovome. Ti tvoji prijatelji nisu stvarni.
Dobro.
Vidimo se u restoranu. - Da.
Kul.
Sjajan šou, Brete. Bio si fantastičan.
Bio si prosto divan.
Dobro, u redu. - Mnogo psovki. Svidelo mi se.
Da, idemo na večeru da proslavimo. Hajde.
Jako ti loše idu imitacije. - Nemoj da si grub.
Beži odavde. - Čistac. Budi fin.
Videćemo se na večeri.
Bio si dobar.
Hvala, Badi Dži.
Nisam mislio da ćeš doći. - Šališ se?
Ne bih propustio ni za šta. Hajde.
Hajde da pojedemo nešto. Hajde.
Dobro.
Hajde, Badi.
Prevod titlova: Milan Radivojević