Downloaded from YTS.MX
ARKIVOPTAGELSERNE I DENNE FILM ER BLEVET RESTAURERET OG FARVELAGT
Official YIFY movies site: YTS.MX
OPTAGELSER FRA VISSE HÆNDELSER ER BLEVET KOMBINERET FOR INDLEVELSENS SKYLD
NAZITYSKLAND INDLEDER ET STORT BOMBARDEMENT AF STORBRITANNIEN
England er den sidste frie ø i Europa.
Uanset hvad vil England bryde sammen!
BLITZEN VAREDE I 8 MÅNEDER
DETTE ER HISTORIEN OM BRITERNES MODSVAR
Det var et chok at føle, at fjenden var så tæt på.
At vide, at de forsøgte at knuse os.
Vi gemte os under trappen.
Jeg tænkte: "Jeg bliver brændt levende!"
Det var livgivende,
for du ved ikke, hvor længe det er muligt.
Hvert øjeblik sammen er dyrebart.
Det kan vise sig, at den endelige udryddelse af en forfærdelig dominans
vil bane vejen for en bredere solidaritet,
end vi nogensinde kunne have planlagt,
hvis vi ikke havde marcheret sammen gennem ilden.
STORBRITANNIEN OG BLITZEN
Hvis du lige har tændt for radioen, er Storbritannien nu i krig med Tyskland.
Tyskerne besatte Paris uden at få modstand
og melder, at målet om at tilintetgøre fjenden nu er begyndt.
ROYAL AIR FORCE FLYVERKOMMANDOEN
Historiens mest kritiske dage er lige begyndt.
Hvis Storbritannien erobres,
ved Hitler, at hele kontinentet er hans.
Og en, to, tre, ned.
En, to, tre, se til højre.
Vi vidste ikke, hvad piger fik lov til, men det var spændende.
Hvor gamle var vi? Atten, nitten, tyve.
Jeg kan ikke forklare det.
Det var noget helt andet end det, nogen af os havde gjort før.
Det var meget ængsteligt at stå for planlægningen,
fordi du vidste præcis, hvad der foregik.
I dag er hele verdens øjne rettet mod England og dets folk.
Fjenden nærmer sig fra sydøst.
I S15 i lav højde.
Mændene fra Royal Air Force har fået ansvaret for
at forsvare et lille ørige mod Nazityskland.
Det nærmer sig. Jeg kan mærke det.
Hold øjnene på stilke.
Du involverede dig i det,
og du siger: "Så kom an!"
Kom nu.
Det var en levende kamp for dig.
Skyd ham ned. Ja, han fik ham, drenge.
Lige i midten. Godt klaret.
Det var det, der skabte intimiteten mellem pigerne og drengene.
De var så flotte.
Der var spirende romancer overalt,
men jeg forventede ikke at møde min prins.
Hvis øfæstningen kan holde,
kan det forhindre Hitlers erobringsplaner.
Hitler har travlt. Invasionen forventes.
BERLIN TYSKLAND
Hvis det britiske luftvåben
kaster to, tre, eller fire tusind kilo bomber...
ADOLF HITLERS STEMME
så kaster vi 150.000, 180.000, 230.000,
300.000 kilo bomber eller mere på en nat.
Vi udsletter deres byer.
London er i krig, og London har haft sin første luftalarm.
Storbritannien frygter, at Tyskland forbereder at invadere England.
HVAD HITLER SAGDE
EFTERSØGT! FOR MORD, KIDNAPNING, BRANDSTIFTELSE
Her i landet er det lige blevet annonceret,
at mørklægningsreglerne træder i kraft fra solnedgang i aften.
400.000 børn er allerede blevet flyttet fra London,
og flere følger i morgen.
Det er dage med store trængsler,
ikke mindst adskillelsen af forældre og børn.
Men hensynet til sikkerhed er af største vigtighed.
Jeg var en dreng, og dengang græd store drenge ikke.
EVAKUERET FRA LONDON 5 ÅR GAMMEL
Vi måtte ikke løbe til vores forældre for at sige farvel
og få det sidste kram og kys.
Jeg så op til min storesøster Kitty.
Jeg følte mig mere sikker, fordi Kitty havde lovet at passe på mig.
Min mor havde en forudanelse.
Hun var sikker på, at hvis Kitty og jeg blev i London,
ville der ske os noget forfærdeligt.
Det skulle være en ferie. Sådan blev det fortalt.
Det markerede enden på et kapitel af mit liv.
En normal barndom.
Vi vidste ikke, hvordan virkeligheden ville være.
Vi fik kun at vide, at der var kampe på vej.
ROYAL AIR FORCE FLYVERKOMMANDOEN
Men vi vidste ikke, hvad vi var oppe imod.
EDITH HEAPS STEMME
Jeg var i tjeneste.
PLOTTER, RAF DEBDEN, 21 ÅR
Der lød et Tally-Ho, en masse larm.
Og vi så mellem 400 og 1.000 tyskere på vej.
Fjender nærmer sig fra sydøst.
I S15 i lav højde.
Og du kunne se det, og du tænkte:
"Gud, de er på vej mod London."
HAVNEN I LONDONS EAST END
Det var en meget varm september.
LOKAL I EAST END, 12 ÅR GAMMEL
Jeg så op mod himlen.
Jeg så nogle luftige skyer,
små kugler på himlen.
Jeg tænkte: "Gud, hvad er det?"
Vi var ikke så bange da, fordi vi ikke vidste, hvad der foregik.
Jeg så alle bomberne falde fra himlen.
Det var fantastisk.
Vi gik ind i en korridor,
fordi pludselig indså jeg omfanget.
FØRSTE DAG I BLITZEN 7. SEPTEMBER 1940
Rapport til kontrolpunkterne.
Hundrede pumper fra E til 60-stationen, stå klar.
Godaften, det er London.
Lige nu er der store brande
ved floden i værftet og industriområder på østsiden.
Hele aftenen har brandbiler fra vestbyen
suset østpå.
Jeg fik mit første syn af, hvordan en brand virkelig var.
Den ældre brandmand hjalp mig
ved at sige: "Det er okay. Bare bliv hos mig."
Giv os tre længder.
"Hold fast i slangen, og hvad du end gør, så giv ikke slip,
for hvis den rammer dig, kan du dø af det."
Hold afstand for neden!
Den ældre brandmand sagde: "Er du okay, knægt?"
Du føler dig bange. Du er bange.
Jeg står på toppen af en meget høj bygning,
hvorfra jeg kan se hele London,
og var det ikke så forfærdeligt, ville det være et betagende syn.
Hele skylinen mod syd
står i et rødt skær.
Det er næsten som dommedag
som vist i nogle af de gamle bøger.
Dommedag.
CHELSEA VESTLONDON
Tempoet stiger.
I aften begyndte blitzen.
Himlen ved havnen var rød, som om det var en enorm solnedgang.
Sikket liv!
Man ved aldrig, om man bliver bombet eller forført.
Jeg mødte en virkelig flot mand, der hed Rupert.
Og han ville overtale mig til at miste min mødom.
Jeg foretrækker mænd, der er lidt grove.
Mænd, der tror, de er Gud.
RUPERT JOANS NABO
Rupert er helt i trit med universet, og han tror, han styrer det.
Hvert øjeblik kan være mit sidste.
Og da det modsatte af død er liv,
lader jeg mig forføre af Rubert i morgen.
Da vi kom ud, kunne vi høre brandene rase.
TOM BETTS LOKAL FRA EAST END, 12 ÅR GAMMEL
Vi kunne høre dem i det fjerne fra havnen.
Før han kom i luftvåbnet sagde min far til mig: "Sørg for din mor."
Og jeg sagde til min mor: "Der er et ARP-shelter.
Lad os tage derhen."
Jeg følte, det var et sikkert sted.
Der ville vi ikke få problemer.
Det blev varmt.
Varmere og varmere.
Jeg råbte efter min mor. "Hvor er du?"
Og ingen svarede.
Jeg indså, at der var sket noget slemt.
En bombe var faldet.
2. DAG I BLITZEN 8. SEPTEMBER 1940
Den værste lidelse er blevet forårsaget
i arbejderdistrikterne i East End,
hvor hele gader af små huse er blevet bombet i småstykker.
Foreløbige rapporter opgør ofrene i togtet lørdag aften
til 400 dræbte og 1.400 sårede.
Jeg var i min søsters hus med udsigt over Brick Lane,
og Churchill kom gående.
Pludselig hørte jeg råb, jubelråb og buhråb,
og der var han, denne karakter.
Han fandtes faktisk.
Churchills navn var bandlyst i mit hus, indtil krigen begyndte.
Og så var hans navn engleagtigt.
Disse grusomme, hensynsløse, vilkårlige bombninger af London
er selvfølgelig en del af Hitlers invasionsplan.
Lidet kender han ånden i den britiske nation
eller londonernes hårde fiber,
oplært til at værdsætte frihed over deres liv.
Det er en tid for alle til at stå sammen og holde fast.
Borgerne i London står over for en stor prøvelse,
hvis ende eller alvorlighed
ikke kan forudses.
Jeg kom på hospitalet.
Min far fandt mig.
TOM BETTS LOKAL I EAST END, 12 ÅR GAMMEL
Jeg spurgte: "Hvor er mor? Hvordan har mor det?"
Han sagde bare: "Hun er død."
Det gjorde ondt. Det var en følelse af smerte og angst.
Det var mig, der tog mor med derned,
og hun var blevet dræbt.
Jeg er aldrig kommet over det.
Hendes Kongelige Højhed prinsesse Elizabeth.
Tusindvis af jer i dette land har måttet forlade jeres hjem
og blive adskilt fra jeres fædre og mødre.
Til jer, der bor i nye omgivelser, sender vi et budskab om ægte sympati.
Og på samme tid
vil vi takke de venlige mennesker,
som har budt jer velkommen i deres hjem på landet.
Gå venligst frem på perronen.
Kom så, skynd jer lidt!
Nogen sagde, vi var i Wales.
Folk talte sjovt.
Og min klasse gik i én retning.
Min søster gik i en anden.
Damerne fra lokalrådet havde arrangeret,
at plejeforældrene kunne vælge, hvilke børn de ville have.
Jeg stod tilbage som den sidste.
Og der var ingen plejeforældre.
Så blev jeg bekymret.
Pludselig kunne jeg høre fodtrin.
En dame brasede ind i lokalet og sagde: "Er der flere børn?"
Hun sagde: "Han ser ikke godt ud,
og jeg ville have en pige."
Jeg smilede kærligt til hende.
Og hun sagde: "Okay, jeg tager ham."
Og så gik jeg med en fremmed dame.
Uden spor af Kitty.
Der var stor vrede mod de evakuerede fra London
hos mange af folkene i denne mineby,
fordi der havde været minearbejderstrejke.
De var meget vrede på Londons regering.
De var også vrede på Winston Churchill.
Og der var tre børn, husker jeg,
der drillede os, og vi kom i slagsmål med dem.
Og min plejemor sagde:
"I evakueringsbørn fra London stikker af hertil fra én krig,
og så starter I en ny hernede."
Vi ville tvinge London ind i et beskyttelsesrum.
Vi fløj kun til London.
LUFTWAFFE-PILOT
Hvert 20. minut i bølger.
Vi troede, at dette ville få England i knæ.
Dette er Trafalgar Square.
Den støj, I hører lige nu, er lyden af luftalarmen.
6. DAG AF BLITZEN 13. SEPTEMBER 1940
Her ved Buckingham Palace
ser kongen og dronningen det, der er tilbage efter deres flugt.
Efter de selv blev bombet,
taler majestæterne med forståelse og sympati
til de undersåtter, der også er ofre for nazisternes vildskab.
Da kongen og dronningen kom ned,
jublede folk, men andre sagde:
"Tag hjem til Buckingham Palace."
"Blev I ramt af én bombe?"
"Vi har set tusindvis."
Der var simpelthen ikke nok beskyttelsesrum i East End.
Undergrundsbanen var det perfekte sted.
Men regeringen havde besluttet, de ville ikke åbne den.
Vi besluttede at være fortalere for at åbne undergrunden som ly.
KOMMUNISTISK LEDER, EAST END
Savoy-hotellet var vores mål.
Nu ville vi eskalere situationen
og besætte beskyttelsesrummet på Savoy Hotel.
I alt mødte 78 mennesker op.
SAVOY BESKYTTELSESRUM
Vi indtog nu et sted, hvor vi ikke havde ret til at være.
Og så kom politiet.
En politiinspektør sagde: "Hvad har I tænkt jer her?"
"Vi vil ikke være her. Vi vil have undergrunden åbnet."
EAST END ARBEJDERE INVADER SAVOY
GRUPPE KRÆVER PRIVILEGIER PÅ FORNEMT HOTEL
Regeringen havde sagt,
at folk ikke måtte bruge undergrundsbanen som ly.
Men den særeste udvikling i krigen
er den måde, folket tog styringen
og løste problemet.
Der gik rygter. "Gå ned i undergrunden. Det skal nok gå."
Alle portene var lukkede, og der var soldater.
Flere og flere stimlede sammen bag os.
De hev i portene.
"Lad os komme ind!"
Pludselig lød der et stort brøl.
Nogen i regeringen havde ændret mening.
Min far sagde: "Det er en stor sejr for arbejderklassen!"
Og det var begyndelsen på dette underjordiske liv.
En ny fase i slaget om England.
Den tyske overkommando
har indledt angreb på skibsfart og havne.
Dag efter dag har nazibombefly
sværmet over Den Engelske Kanal.
Denne øfæstning er det sidste kastel i Vesteuropa,
der blokerer Hitlers ambitioner.
RAF er det bedste luftvåben i verden,
men Tyskland fastholder stadig numerisk luftherredømme.
Vi måtte vinde krigen.
Og vi var fast besluttet på at gøre det.
Vi vidste, vi kæmpede for vores eksistens,
og vi ville ikke give efter.
Vi må have været omkring 100,
og mændene behandlede os med respekt.
Vi blev accepteret.
Vi var opstemte over,
at vi var alene, og vi kunne gøre vores egne ting.
Første gang jeg mødte Denis, kørte jeg traktor,
og han kastede sand i min motor og stoppede den.
Og jeg fik ham til at starte den. Jeg sagde: "Start den selv."
OPTAGELSER AF EDITH HEAP
Så det gjorde han.
Denis var ret velbygget, meget rank.
Han så ret godt ud.
Han smilede aldrig ordentligt,
fordi han havde to tænder, som han skammede sig over,
men han havde sit eget smil.
Og åbenbart besluttede han, at han kunne lide mig.
Så sagde han: "Kommer du til eskadrillens bal?"
Jeg svarede: "Ja."
Da vi fik fri, strømmede vi ind, og han ventede på mig.
Vi var så heldige at mødes.
Vi havde nok ikke mødtes, var det ikke for krigen.
Han var sjov.
Han var frygtelig romantisk.
Vi grinede meget.
Jeg tror, det gjorde det mere intenst. Bedre, stærkere.
Hvert øjeblik, man har sammen, er dyrebart,
for du ved ikke, hvor længe det vil være muligt.
Slaget om London har nu varet næsten en måned,
og London står stadig.
24. DAG I BLITZEN 1. OKTOBER 1940
Hun er presset, men hun holder modet oppe.
Vi kan tage det.
Hvis han vil vinde ved at bombe kvinder og børn,
tager han grueligt fejl.
Det er London. Vi er i live.
Held og lykke.
Jeg var meget oppe at køre grundet Ruperts fravær.
Der var gået en uge.
Jeg tænkte på ham hele morgenen,
og hvor længe jeg kunne klare mig uden ham.
På vej hjem så jeg 17 tyske fly
i en byge af granater.
Jeg hørte råb...
RUPERT JOANS KÆRESTE
...og gamle R luntede ned ad gaden og ignorerede våbnene.
Vi fandt en fin café ved navn Mountview,
hvor bandet var klædt i rødt.
Store mosaiksøjler glitrede under lysene,
og jeg følte mig nær beruset af glæde.
Alt var forstærket, og tiden gik hurtigt.
Vi blev trætte og slentrede tilbage gennem den ødelagte gade.
Vi dyrkede hed elskov,
og jeg følte en masse fred og glæde.
En af de skønne ting, der er tilbage
i dette forfærdelige liv.
Hvis tyskerne havde regnet med at knuse Londons moral,
har de fejlet grusomt.
Tyskerne lader til at have ændret deres politik
i deres angreb på Storbritannien
i håbet om at gøre større skade.
Den tyske leder antydede, at krigen kan vare længe.
Vi var alle klar over, at det ville blive en svær mission.
Hver dag kom nogle af besætningerne ikke tilbage.
GERHARD KREMS LUFTWAFFE-PILOT, 20 ÅR GAMMEL
Stemningen var alvorlig.
Før vi tog afsted, tænkte jeg: "Kommer vi sikkert tilbage?"
"Overlever jeg?"
"Vil jeg se mit hjem igen?"
Coventry trak på sin fortid til Godiva-træffet.
Coventry er et industrielt vartegn,
takket være grevinde Godiva,
som fratog sig sin rigdom for at vinde byens frihed.
En gammel by, der producerede nye maskiner og motorer på hundredvis af fabrikker.
Der mangler kvinder på ammunitionsfabrikker
og i hjælpetjenesterne,
især kvinder, som forlader hjemmet og tager til der, de bliver sendt hen.
Det var spændende at være et nyt sted
og lave noget nyt.
Coventry. Coventry. Det er Coventry.
Selvom min far prøvede at tale mig fra det.
Min far ville altid holde alle samlet,
og jeg kunne kun blive voksen ved at rejse.
Men jeg var fast besluttet.
Jeg rejser væk for krigsarbejde.
De sendte os til fabrikken dagen efter.
Alle kørte på cykler.
Hundredvis af mennesker cyklede på arbejde.
De første sirener lød.
De sagde: "Du har bragt uheld. Vi vil ikke have dig her."
De skød efter cyklisterne med maskingeværer.
Og jeg sagde: "Hvad sker der med de folk?"
Jeg så folk falde af.
Vi gjorde bare vores pligt,
og ingen ville gøre noget mod almindelige mennesker.
Hele Coventry-strategien, der var at gøre Storbritannien bange,
var helt idiotisk.
Vi vidste, at togtet ville blive slemt.
Vi gemte os under trappen.
FRIEDA ANDERSON FABRIKSARBEJDER
Alle sagde, det var det bedste sted at være, det sikreste sted.
Pludselig var alt sort,
og der er brande.
Og jeg havde langt hår, og det var begyndt at svide,
og det var skræmmende.
Jeg tænkte: "Jeg bliver brændt."
69. DAG I BLITZEN 15. NOVEMBER 1940
Jeg vil minde jer om vigtigheden af,
at alt vand skal koges før brug i Coventry.
Hvor det end kommer fra, skal det koges før brug.
COVENTRY KATEDRAL
Vi kom tilbage til Edinburgh og lignede flygtninge.
Jeg var et nervevrag.
Og de første sirener, der gik, efter jeg kom tilbage,
gjorde mig næsten hysterisk.
Tyske fly udførte en række angreb
mod Storbritannien i aftes.
DEN ENGELSKE KANAL
Angrebene, der varede i timevis,
var spredt over mange dele af landet.
Der blev kastet mange brandbomber.
Byer på sydkysten...
DØDE
Det vestlige England...
...Midlands...
...nordvesten.
GLASGOW SKOTLAND
Alle brandene er nu bragt under kontrol.
Gårsdagens tyske angreb var ifølge deres kommando
koncentreret om Liverpool, for at sætte Liverpools havn ud af drift.
Hundredvis af tyske fly koncentrerede sig om Liverpool
og forvoldte endnu større skader end i Coventry.
Churchill fortalte os, hvor modige vi alle var.
Vi ville aldrig overgive os.
MARIE PRICE LOKAL I LIVERPOOL, 17 ÅR GAMMEL
Efter den blitz ville folk i Liverpool
have overgivet sig straks.
Det er okay for folk i lederstillinger, ikke?
De sidder i deres beskyttelsesrum af stål.
Jeg var så fuld af had over, at tyskerne kunne gøre det mod os.
Og at vi ikke kunne gøre noget ved det.
Vi var bare mennesker, der ventede på at blive dræbt.
Hvad synes De om tanken om repressalier?
Var jeg en mand, tog jeg derover.
Jeg ville give dem igen af samme skuffe.
Hvad synes De om, at vi tager til Berlin
og gør det samme mod dem?
Det lyder godt.
Og gerne noget, der er værre. Han er en ond skid.
Og synes De, vi burde bombe Berlin,
som de gør mod os i London?
Ja. Bomb dem ti gange så meget.
Jeg har ondt af kvinder og børn.
Men hvad med vores kvinder og børn?
100. DAG I BLITZEN 16. DECEMBER 1940
Jeg er sikker på, vi vil lykkes i at besejre
dette enorme angreb.
Hvad end der sker, vil vi alle kæmpe til det sidste.
Byerne Mannheim-Ludwigshafen, Europas næststørste indlandshavn,
bliver snart angrebet.
En labyrint af havne, industri og kemiske fabrikker.
ROYAL AIR FORCE FLYVERKOMMANDOEN
Når du lever blandt død på den måde,
tror jeg ikke, du nogensinde tror, at det vil ske for dig.
Men du lærer efterhånden, og det samme gør de,
hvornår bomberne slår ned.
Og de får en slags aura.
Og du tænker: "Du kommer ikke hjem fra det her."
Og de ved det også.
Denis sagde: "Når jeg har lidt orlov, kan vi tilbringe tid sammen?"
Og jeg sagde: "Ja, hvis du vil."
Vi arrangerede det, og vi tog til Cambridge.
Det var meget romantisk.
Det var
helt vildt utroligt.
Vi spiste middag og snakkede som gale, som man gør.
Og så sagde han: "Jeg har noget, jeg vil sige til dig."
Og vi gik til mit soveværelse. Det gør man ikke med en mand.
Så han tog en flaske champagne.
Og han sagde: "Vil du gifte dig med mig?"
Jeg sagde: "Selvfølgelig."
Og så gik vi til vores respektive senge.
Det viste stor respekt.
Han var så glad for mig, at han ikke ville kompromittere mig.
På den anden side kunne jeg nok være blevet overtalt.
For hvis du ved, at nogen måske ikke kommer hjem,
vil du så gå glip af chancen?
For du får den aldrig igen.
Det er juledag i Blitzåret.
109. DAG I BLITZEN 25. DECEMBER 1940
Kristtorn og pigtråd.
Våben og pynt.
Tyskerne siger, at den britiske regering er blevet underrettet om,
at tyskerne ikke bomber England i morgen,
såfremt briterne vil afstå fra at bombe tysk territorium.
Mellem nu og næste jul
vil der gå 12 måneder med tiltagende slid og ofre.
I de underjordiske beskyttelsesrum,
fejrede hele familier juleaften.
Jeg så en stor kuvert i postkassen.
Jeg rev den op, og mareridtet begyndte.
JOAN WYNDHAMS DAGBOG 18 ÅR GAMMEL
Meld dig til militærtjeneste. Flåden.
"Gud," tænkte jeg. "En jul helt alene."
Gid jeg var død. Jeg vil have Rupert.
Pubberne var fyldt med glade, fulde folk, der sang.
Jeg tilbragte en trist nat i et koldt rum
og sov i mit tøj på en hård seng.
Sikken juleaften på fattiggården.
Den uofficielle luftvåbenhvile fortsætter,
hvilket i mange europæiske lande fejres som en anden jul.
Begge sider har beholdt deres bombefly på jorden.
113. DAG I BLITZEN 29. DECEMBER 1940
Den står vagt over City of London,
og St Paul's Cathedral har en plads i alles hjerter.
Tre gange i historien er St Paul's blevet ødelagt af brand.
St Paul's var et helligt sted.
JUNIORBRANDMAND, 17 ÅR GAMMEL
Et tillidsfuldt sted.
Gud var der.
Hvis Hitler fik ram på St Paul's,
ville han knække londonernes ånd
og resten af landet.
England er den sidste frie ø i Europa.
Der kommer et tidspunkt,
hvor en af os vil knække...
...og det bliver ikke Nazityskland!
Et kraftigt brandbombeangreb er sket i City-området.
Der er etableret kontrol på St Pauls kirkegård.
Hold den.
- Hold den. - Kom væk nedenunder!
Vi blev kaldt ud.
Churchill havde gjort det klart over for brandcheferne: Red St Paul's.
Han følte, at hvis den kunne reddes, havde vi noget at holde fast i.
Det var ikke en brand. Det var en ildstorm.
Der fløj brandbomber gennem luften.
Der var tusindvis, der faldt i London.
Varmen var så enorm,
at hvis den nåede St Paul's,
ville selve kuplen falde sammen.
Det nazistiske raseri ramte hovedstaden.
De satte ild til byen, deriblandt til seks kirker.
Flyene stoppede aldrig,
og lyden af bombeflyene var øredøvende.
Brande oplyste gaden som dagslys, og stjernerne blev slukket.
Billeder, der ligner helvede.
Verden vil se et togt, der ikke var rettet mod militære mål,
men mod det, folk har elsket i århundreder.
De berømte bygninger, Guildhall.
Jeg begyndte at føle, at jeg var en mand.
Vi gjorde et arbejde, der kunne koste dig livet
eller din makkers liv.
Jeg tænkte: "Jeg vil hjem og fortælle min mor om det her."
Hvis vi kunne få ilden under kontrol,
var den ikke på vej mod St Paul's.
Her er London.
Her er stille.
Klokken er snart et om natten.
Flammerne, som omsluttede en trekant
i Londons forretningskvarter, er nu blevet slukket.
Jeg så brandene fra et tag.
Det var let at forestille sig London for 300 år siden,
da den historiske brand hærgede byen.
En mand lod til at kaste en spruttende ildbombe
fra taget med sin handske.
Det er et mirakel, at de bomber ikke ramte St Paul's.
Jeg tænkte "Gud, der må være nogen, der sagde:
'Den rører du ikke.'"
Det står nu klart,
at denne form for afpresning med mord og terrorisme...
...ikke har svækket den britiske nations ånd
og kun har gjort, at flammen brænder stærkere
end nogensinde før!
Ingen ord rækker, når vi skal rose RAF.
Hver dag flyver de imod store odds.
Hver dag kommer de sejrende hjem.
Storbritannien forbereder sig på at modstå invasionen.
Firs nazistiske fly tog afsted. 25 af dem kom ikke tilbage.
Det er måske vendepunktet i hele krigen.
Det er kvalitet, der slår kvantitet.
ROYAL AIR FORCE FLYVERKOMMANDO
Vi troede ikke på, at vi ville tabe,
og alle havde det sådan.
På stationen i hvert fald.
Det var ret naivt.
Denis og jeg arrangerede ægteskabet,
for vi ville gøre det snart.
Han ville gøre det snart.
Officererne sagde,
at de ikke brød sig om forlovede piloter,
fordi de blev forsigtige.
Og en kamppilot må ikke være forsigtig.
Du skal give den fuld gas
og ikke bekymre dig om en kvinde på basen.
Der var et stort angreb den morgen. Jeg var faktisk på vagt.
Jeg kan ikke huske, hvor mange tyskere der var, men det var mange.
Hold linjen åben.
Fjender nærmer sig fra sydøst. I S15 i lav højde.
Område 243. Hastings, Ashford, Dover.
Ja.
De skyder på os nu.
Det var tæt på.
- Jeg tror, vi er blevet ramt. - Ja.
Tjek hastigheden på fly 182.
Tjek hastigheden på 182 nøje.
Der er SOS på 207.
Nogen sagde: "Der er et fly, der styrter,
og der er ingen faldskærm."
Vent.
Fjendtlig 8170 fjernet.
Skift fjendtlig 8171. Afvent...
Jeg vidste, hvem han var.
Jeg vidste det.
Spørg mig ikke hvordan, men det gjorde jeg.
Vores generalløjtnant sagde: "Edith..."
Undskyld.
Hun sagde:
"Denis er forsvundet."
Jeg sagde: "Ja, det ved jeg."
Og hvordan... Tag dig nu sammen.
DENIS WISSLER 20 ÅR GAMMEL
Han styrtede ned i havet.
Intet blev fundet,
hvilket han ønskede.
Han sagde altid, at hvis han blev skudt ned og dræbt,
ville han ikke have en militær begravelse.
Jeg ville ønske, vi var blevet gift.
Jeg var ligeglad, om det var 24 timer eller to dage eller fem måneder.
Det fortryder jeg.
245. DAG I BLITZEN 10. MAJ 1941
Det er nogle af de mere end 60.000 tilskuere
til finalen mellem Preston North End og Arsenal.
Holdene kom sammen, Preston i mørke shorts.
1941 LEAGUE CUP-FINALEN WEMBLEY STADION, LONDON
Meget er blevet sagt mod at afholde finalen i krigstid.
Men det gav soldater og andre fra krigen mulighed for
at slappe af med noget helt andet.
Preston angriber igen.
De scorer.
Men kampen endte uafgjort.
Det er svært at beslutte, om vi har råd til den fest i dag.
Der er en gul måne over Storbritannien i aften.
Sirenerne har lydt.
Det monstrøse brøl af motorer er i luften.
Det ser ud, som om det bliver et stort angreb på London.
Vi går til den britiske hovedstad for Edward R. Murrows rapport.
Af og til er der lyden af urolig sang
eller en stemme, der kalder på en taxa.
Jeg besøgte et par beskyttelsesrum. De var kun halvt fyldte.
På overfladen er der mange tegn på munterhed og mod i London.
Jeg besluttede at melde mig. Jeg kom ind som plotter.
Før vi rejser, får vi en weekends orlov.
Rupert ville komme til London,
men kan altid blive kaldt tilbage.
Jeg kunne vel møde en ny, en pilot eller noget.
Men jeg vil nok altid synes bedst om Rupert.
Festen blev holdt i et stort studie.
Vi kunne høre høje dunk i det fjerne, men ingen bemærkede det.
Pludselig var der den mest enorme pivelyd.
Udenfor var det nu et helvede. Vi var for fulde til at bekymre os.
Det var en mærkelig aften. Folk var ikke bange.
En avissælger havde sin stand udenfor...
BALLARD BERKELEY KONSTABEL
...og bombningen var i gang.
Pokalfinalens resultater!
Der var en prostitueret fra Piccadilly.
Hun sang og gik med en åben paraply.
Jeg synger i regnen Jeg synger i regnen
Der er intet skøn over antallet af dræbte,
men regeringen har udtalt,
at antallet af omkomne er højt.
Der er nyt fra Europa om, at Tyskland har erklæret krig mod Rusland.
Adolf Hitler har opgivet alt håb om en hurtig erobring af Storbritannien.
Der var ingen tysk luftaktivitet i går aftes. Ingen i dag.
Det er længe siden, vi har hørt sirenerne.
Biograferne på Leicester Square er åbne.
Men forholdsregler for Londons sikkerhed opretholdes.
Og selvom den har sine ar,
har London stadig et smilende ansigt.
Bombardementet var aftaget.
ERIC BRADYS STEMME
Min mor besluttede, at hun ville have os hjem med det samme.
Så familien var fuldtallig igen.
Den næste dag ville jeg finde granatsplinter.
Jeg var glad for at være hjemme.
Kitty og jeg tog i skole.
Og jeg gik til juniorafdelingen...
...og hun gik til senior.
Og for os var det bare en normal skoledag.
Vi gik ned til spisesalen,
og vi spiste sandwich der.
Og i næste øjeblik
lød der flymotorer tæt over os.
Læreren skriger til os, at vi skal gå under bordet.
Jeg huskede, at Kitty bragede ind og skyndte sig mod mig.
Og så ramte bomben.
Min mors forudanelse var sket.
Der var sket noget slemt for Kitty og mig.
Nyheden omhandler et enkelt tysk bombeflys togt.
Det var en pludselig død.
Ingen havde en chance for at dukke hovedet.
Otteogtredive børn blev dræbt.
Og seks lærere blev dræbt.
ALLE HENVENDELSER OM TILSKADEKOMNE SKAL SKE PÅ RÅDHUSET
Jeg blev gravet ud.
Jeg blev meget alvorligt såret.
Min mor kom på hospitalet for at se mig,
og jeg blev ved med at spørge ind til Kitty.
Kitty var kommet ind i spisesalen, og hun løb hen mod mig.
Kitty havde beskyttet mig.
Og hun var død.
Uden Kitty ville jeg være død.
Det er jeg ikke i tvivl om,
fordi det, der dræbte hende, ville have dræbt mig i stedet.
Så det glemmer jeg aldrig.
Jeg har været meget heldig,
fordi jeg altid har kunnet så mange ting.
Jeg mødte en dejlig pige. Vi blev gift. Jeg har tre gode børn.
Da krigen sluttede, var det en anden verden.
Vi var nødt til at samarbejde. Vi skulle forenes.
Klassesystemet brød sammen.
Vi mente, vi fortjente noget andet.
Livet blev bedre.
JOAN WYNDHAM KOM IND I WAAF OG GIK FRA RUPERT
40 ÅR SENERE UDGAV HUN SINE DAGBØGER OG BLEV FORFATTER
Nogle gange mærker jeg betydningen af, hvad der foregår i verden,
men selv da kan jeg ikke sætte ord på det.
Den ene halvdel af verden vil ødelægge den anden.
Intet bliver det samme igen.
Jeg føler mig ikke anderledes end i fredstid,
men jeg er dog lidt gladere.
EDITH HEAP TJENTE SOM EFTERRETNINGSOFFICER
UNDER KRIGEN
HUN BLEV GIFT OG FIK TO DØTRE
Jeg har ikke set beslutsomhed som den siden.
Vi beskyttede vores levebrød, vores land,
alle vores folk, alle.
Og det inkluderer de civile, der vil kæmpe til den bitre ende.
Den endelige udryddelse af en forfærdelig dominans
vil bane vejen for en bredere solidaritet,
end vi nogensinde kunne have planlagt,
hvis vi ikke havde marcheret sammen gennem ilden.
Tekster af: F. F. Langhoff
VIDNESBYRDENE ER FRA DEM, DER OVERLEVEDE BLITZEN
DE DÆKKER 1939-1943 OG ER INDTALT AF SKUESPILLERE
ORDENE ER REDIGERET FOR KLARHED
FILMEN BLEV TIL VED BRUG AF FORSKELLIGT MATERIALE
HERIBLANDT VIRKELIGE OPTAGELSER OG REKONSTRUKTIONER